Справа № 274/5740/13-к
ПОСТАНОВА Провадження № 1/0274/24/15
16.02.2015 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1
з участю секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
захисників . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 , ОСОБА_5
підсудного . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду знаходиться вищевказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
В ході судового розгляду адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Відповідно до заявленого клопотання, підставами для заміни запобіжного заходу є те, що продовження тримання підсудного під вартою суперечить практиці Європейського суду з прав людини як джерелу права, так як порушуються розумні строки розгляду кримінальної справи, а перехід тягаря доведення до ув`язненого в таких справах був би рівнозначним скасуванню правила статті 5 Конвенції, положення, яке визнає взяття під варту відходом у виняткових випадках від права на особисту свободу, яке допустимо в суворо визначених випадках, що не допускають розширювального тлумачення. ОСОБА_6 раніше не судимий; має можливість проживати за місцем проживання рідної матері - ОСОБА_5 , яка має у своїй власності окрему квартиру в м. Бердичеві; позитивно характеризується за місцем проживання, матеріальних збитків державі Україна не завдано; під час досудового слідства здійснено вичерпні заходи щодо встановлення рухомого і нерухомого майна, яке б йому належало, на випадок необхідності застосування до нього примусових стягнень матеріального (грошевого) характеру; за весь час досудового слідства та судового розгляду справи ОСОБА_6 жодним чином не намагався затягнути досудове слідство або судовий розгляд справи, будь-яким чином впливати на свідків і потерпілих; у справі відсутні дані, які б вказували на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 у випадку звільнення з-під варти буде намагатись ухилитись від суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати злочинну діяльність, або сховатись від суду і слідства. В судовому засіданні захисник також вказав на відсутність обґрунтованої підозри, оскільки, на його думку, досліджені у справі докази на даний час свідчать про їх неналежність.
Захисник ОСОБА_5 та підсудний ОСОБА_6 клопотання адвоката підтримали з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання за відсутністю підстав для заміни запобіжного заходу на більш м`який.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить висновку про наступне.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України 1960 р. запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.
ОСОБА_6 запобіжний захід у виді взяття під варту обрано 25 лютого 2011 року. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 148, 150, 155, 165-1, 165-2 КПК України 1960 р. враховувались особа, щодо якої вирішувалось питання про взяття під варту, її вік, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання тощо. Судом було встановлено, що ОСОБА_6 не працює, має постійне місце проживання в м. Бердичеві, проте тривалий час перебував на заробітках за кордоном, де проживає його рідний брат, самостійних джерел прибутку не має, йому встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, хронічний алкоголізм, раніше не судимий, підозрювався у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання понад 3 роки позбавлення волі. Наведене давало обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжувати злочинну діяльність, ухилитись від слідства і суду, а більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної його поведінки. В подальшому при продовженні судами різних інстанцій, в тому числі при скасуванні апеляційним судом Житомирської області вироку у цій справі з направленням на новий судовий розгляд, строку тримання під вартою ОСОБА_6 , підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не встановлено.
ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. Висновки досудового слідства для суду не є наперед встановленими, та відповідно до принципу безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, зібрані на досудовому слідстві, в тому числі, і допитані всі особи по справі. Характеризуючі дані підсудного, його вік, сімейний стан тощо не змінились. Судовий розгляд кримінальної справи після скасування вироку апеляційним судом та виконання вказівки апеляційного суду про проведення стаціонарної експертизи здійснюється відповідно до чинного законодавства без порушень строків. Рішення про утримання ОСОБА_6 під вартою приймалось у відповідності до чинного законодавства України. Європейською конвенцією з прав людини, в тому числі і у ст. 5, жодним чином не забороняється утримувати особу під вартою, так само як і не визначається тривалості розумності строків розгляду справи щодо особи та розумності строків тримання під вартою, однак вимагається обґрунтування такого тримання в залежності від особливостей конкретної справи, продовження такого тримання, конкретних суспільних інтересів, які потребують такого тримання. Як при обранні запобіжного заходу, так і при наступних відмовах у зміні такого запобіжного заходу, судом враховувались наведені вище підстави, перелік яких визначено у ст. 148 КПК України 1960 р. На даний час навіть дослідженні у справі докази, крім тих ризиків, що були враховані судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказують на продовження існування таких ризиків. Так, і з обставин обвинувачення, і з показань допитаних на даний час у справі свідків вбачається, що підсудний перебуваючи в квартирі, де знаходилось тіло вбитого, та маючи можливість вільно пересуватись, не лише не сприяв виявленню правоохоронними органами факту вбивства, але і навпаки скоював дії на неповідомлення про цей факт. Більше того, допитаний в ході судового слідства підсудний ОСОБА_6 вказав, що він, виявивши тіло вбитого, не хотів мати проблем та планував найближчим часом виїхати за кордон, заливши „розбиратись в ситуації свідка. Крім того, з показань свідків, підсудний скоював тиск на свідка з метою залякування останньої смертю її особисто та маленької дитини, якщо ті будуть про щось розповідати. Покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 законом визначено у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Враховуючи положення чинного законодавства, у разі якщо підсудний вчинить новий, практично будь-який, злочин за сукупністю злочинів йому може бути призначено покарання максимальним строком до 15 років, тобто підсудний фактично залишається без будь-якого морального та правового важелю стримання від вчинення злочинних дій, а враховуючи наявність даних про погрози з боку підсудного, це дає обґрунтовані підставі вбачати наявність суспільно корисних інтересів на захист прав таких осіб. Доводи захисту про те, що підсудний не впливав та не зможе впливати або перешкоджати встановленню істини у справі, оскільки у справі вже допитані свідки, не можуть бути враховані, оскільки за клопотанням захисту мають бути проведені перехресні допити між свідками, тиск на яких і є однією з підстав існування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою Доводи захисту про відсутність фактів, які б свідчили, що підсудний будь0яким чином впливав на свідків і потерпілих, судом враховуються виходячи з того, що на досудовому слідстві практично з часу появи правоохоронних органів ОСОБА_6 перебуває під контролем з боку державних органів і відповідно тому і не міг впливати на свідків, однак до моменту, коли підсудного було фактично затримано працівниками міліції, з доказів обвинувачення вбачається саме такий вплив. Доводи захисту про відсутність обґрунтованої підозри підсудному з причин недопустимості та неналежності доказів (показань свідків, законності проведення відтворення обстановки та обставин події, ґрунтовності висновків судово-медичних експертиз) є оцінкою цих доказів щодо доведеності вини, яка має відбутись за результатами дослідження всієї сукупності доказів при прийняття рішення у справі, а при вирішенні питання про обґрунтованість підозри, як підстави для обрання запобіжного заходу, на даний час оцінюється лише наявність таких доказів, що відповідно залишає всі підстави, які існували на час обрання запобіжного заходу. Даних, які вказують на те, що відпала необхідність в раніше обраному запобіжному заході не надано та не досліджено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу на підписку про невиїзд, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 148, 150, 165, 165-1, 273, 274 КПК України 1960 року, суд -
п о с т а н о в и в :
клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу із взяття під варту на підписку про невиїзд - залишити без задоволення.
Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє права заявляти те ж клопотання протягом всього судового слідства.