АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/293/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: Умисне вбивство ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаного винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України;
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює докером-механізатором в ТОВ "МСП "Ніка-Тера", мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , є таким, що не має судимостей,
визнаного винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України.

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_10
обвинувачений: ОСОБА_6
захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення: з 6 серпня 2014 року до 20 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; з 21 червня 2017 року до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення: з 6 серпня 2014 року до 20 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; з 21 червня 2017 року до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.
Ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 4.460 грн. на відшкодування витрат на поховання та 100.000 грн. на відшкодування завданої внаслідок вбивства моральної шкоди, а загалом - 104.460 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалено: стягнути з ОСОБА_6 на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України області 3.104 грн. 64 коп. витрат на проведення експертиз; стягнути з ОСОБА_8 на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 3.104 грн. 64 коп. витрат на проведення експертиз; стягнути з ОСОБА_6 на користь Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації України у Миколаївській області 7.053 грн. 23 коп. витрат на проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи експертами Дніпропетровського обласного бюро судових експертиз; стягнути з ОСОБА_8 на користь Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації України у Миколаївській області 7.053 грн. 23 коп. витрат на проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи експертами Дніпропетровського обласного бюро судових експертиз.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити та призначити йому мінімальне покарання.

ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України виправдати.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити.

Захисник ОСОБА_9 просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 396 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Не оспорюючи висновки суду щодо кваліфікації скоєного ним кримінального правопорушення, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що висновки суду щодо того, що злочин ним було заплановано та скоєно разом з ОСОБА_12 на підставі того, що він не міг розірвати стосунки із загиблою, не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються.

Стверджує, що ОСОБА_12 дізнався про смерть потерпілої від нього після того, як це трапилось. До цього вони не могли ні про що домовитись, тому що він не міг припустити, що таке може трапитись з ним.

Вказує, що дійсно злякався відповідальності за скоєне, вмовив ОСОБА_12 допомогти йому сховати тіло потерпілої, мотивуючи тим, що якщо він йому не допоможе, то буде відповідати разом з ним.

Звертає увагу на те, що хотів саме сховати тіло, а не підлаштувати її утоплення.

Стверджує, що суд не звернув уваги на той факт, що на досудовому розслідуванні він зізнався у скоєному, та в ході слідчого експерименту показав місце, де сховав тіло потерпілої, що, на його переконання, підтверджується тим, що протокол місця події, де знайдений труп, складений після слідчого експерименту з ним.

Зазначає, що при призначенні покарання суд врахував його позитивні характеристики, що він не знаходився на обліку у нарколога чи психіатра, його службу в армії як обтяжуючі обставини та назначив йому максимальне покарання.

Стверджує, що судом не взято до уваги той факт, що він повністю визнав свою вину та розкаявся.

Звертає увагу на те, що не визнавав вину в тому, що вбив потерпілу з корисливих мотивів за попередньою змовою, так як це не відповідає дійсності.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Вважає вирок незаконним, винесеним з грубим порушення кримінального процесуального законодавства та таким , що підлягає скасуванню.
Стверджує, що прокурором, яким обвинувальний акт у провадженні скеровувався до суду, а також судом, порушено вимоги ст. 384 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченим у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно неї судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченим про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передані до суду, не долучено.
Вказує, що у вироку відсутні показання обвинувачених, не вказане ставлення обвинувачених до обвинувачення, визнаного судом доведеним (визнав себе винним, не визнав або визнав вину частково), а також відсутні суть їх пояснень.
Окрім цього, звертає увагу і на відсутність показів потерпілої.
Зазначає, що судом було задоволено клопотання сторони захисту щодо допиту експерта ОСОБА_13 в суді , але він так і не був допитаний, а лише надав письмові роз`яснення на питання суду.
Стверджує, що не надання можливості стороні захисту поставити питання грубо порушило право на захист підсудних.
Вказує, що судом грубо порушено ст. 337 КПК України.
Зазначає, що у даному випадку суд не тільки вийшов поза межі обвинувачення оскільки змінив мотив вчинення злочину на власний розсуд.
Також, на переконання апелянта, суд надав оцінку на свій розсуд приватному життю потерпілої та обвинуваченого .
Апелянт вважає, що вказані порушення кримінального процесуального закону України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вважає вирок таким, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_6 хотів припинити стосунки з ОСОБА_14 саме шляхом позбавлення її життя, у зв`язку з чим звернувся до нього з пропозицією допомогти.
З висновком суду, що, беручи участь у вчиненні злочину щодо ОСОБА_14 , він діяв з корисливою метою - з прагненням отримати матеріальну винагороду від ОСОБА_6 , апелянт не погоджується, вказуючи, що після вчинення злочину ОСОБА_6 , зняв з ОСОБА_14 золоті прикраси, вказаний факт обвинуваченим не заперечувався. Передаючи йому золоті прикраси для реалізації ОСОБА_6 , приховав від нього той факт, що вони належали ОСОБА_14 , а зазначив, що вони нібито належать його теперішній дівчині Насті, якій терміново потрібні гроші. Він продав золоті прикраси та телефон і всі кошти передав ОСОБА_6 , який витратив їх на власні потреби, вказаний факт останній підтвердив в залі судового засідання.
Також зазначає, що протягом судового розгляду кримінального провадження судом присяжних не було досліджено жодних доказів того, що домовленість щодо його участі у вбивстві ОСОБА_14 була досягнута між ним та ОСОБА_6 заздалегідь, а її вбивство - планувалося. Він не бачив та не міг знати, що відбувалося між ОСОБА_6 та потерпілою у ванній. Подробиць того, що сталося, ОСОБА_6 йому не розповідав. Коли він зайшов до ванної кімнати і побачив, що потерпіла знаходилася у ванній з водою, дійшов висновку, що остання могла втонути, а ОСОБА_6 міг бути причетний до її смерті.
Вказує, що у зв`язку з тим, що протягом судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було надано та судом не досліджувалося доказів його винуватості у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України, вважає, що вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі ст. 284 КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .
Вважає вирок таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що позбавлення життя ОСОБА_14 було ретельно сплановано та підготовлено, а планування та ступінь підготовки не могли бути досягнутими після вбивства ОСОБА_14 , адже вимагали суттєвих витрат у часі та докладання відповідних зусиль.
Вказує, що під час допиту потерпілої ОСОБА_11 , які були надані нею 15 травня 2017 року, стало відомо, що ОСОБА_14 проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 декілька років. Як стало відомо з показів обвинуваченого ОСОБА_6 , інших доказів матеріали справи не містять, 30 липня 2014 року саме ОСОБА_14 зателефонувала до нього з проханням зустрітися.
Стверджує, що матеріали кримінального провадження жодним чином не містять доказів того, що ОСОБА_6 хотів припинити стосунки з ОСОБА_14 , а більше того саме шляхом позбавлення її життя.
Отже, на переконання апелянта, підстави у ОСОБА_6 планувати завчасно спосіб позбавлення життя ОСОБА_14 та досягати домовленості з ОСОБА_8 щодо приховування обставин її смерті були відсутні.
Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що, беручи участь у вчиненні злочину щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_8 діяв з корисливою метою - з прагненням отримати матеріальну винагороду від ОСОБА_6 , а останній в свою чергу залучив ОСОБА_8 , до пособництва у злочині шляхом обіцяння йому матеріальної винагороди.
Вказує, що після вчинення злочину ОСОБА_6 зняв з ОСОБА_14 золоті прикраси, вказаний факт обвинуваченим не заперечувався. Передаючи вищевказані золоті прикраси ОСОБА_8 , для реалізації, ОСОБА_6 приховав від останнього той факт, що вони належали ОСОБА_14 , та зазначив, що вони належать його теперішній дівчині Насті, якій терміново потрібні гроші. ОСОБА_8 , погодився їх продати. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 , під час допиту суду показав, що не бачив та не знав, що відбувалося між ОСОБА_6 та потерпілою у ванній. Подробиць того, що сталося, ОСОБА_6 йому не розповідав. Оскільки останній бачив, що потерпіла знаходилася у ванній з водою, дійшов висновку, що вона могла втонути, а ОСОБА_6 міг бути причетний до її смерті.
На думку апелянта, саме страх, який відчував ОСОБА_8 через погрози ОСОБА_6 все розповісти правоохоронним органам у випадку затримання і додав рішучості ОСОБА_8 у вчиненні подальших дій, а саме заздалегідь не обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину.
Отже, на переконання апелянта, дії обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що станом на 1 серпня 2014 року ОСОБА_6 на ґрунті особистих стосунків з ОСОБА_14 , прагнучи позбутись відносин із нею, вирішив її вбити.
З метою ж уникнення відповідальності за скоєне він розробив план, який передбачав, що він задушить її, після чого з метою створення уяви про її смерть від утоплення її тіло буде приведеним у відповідний стан та таємно вивезеним на берег водоймища, де й буде залишеним.
З метою реалізації цього плану ОСОБА_6 залучив ОСОБА_8 , якому відвів роль пособника та який мав за винагороду допомогти йому у ефективному спотворенні дійсних обставин смерті ОСОБА_14 ..
1 серпня 2014 року вечорі ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 у кв. АДРЕСА_3 , у якій в той час також перебувала ОСОБА_14 , вирішив реалізувати свій злочинний намір.
Так, 1 серпня 2014 року о 23:55 год. ОСОБА_6 , опинившись у ванній кімнаті вказаної квартири разом з ОСОБА_14 , зі значною силою схопив її шию та стиснув пальцями рук, внаслідок чого в неї відбулося закриття просвіту дихальних шляхів та припинення доступу повітря до легень. Утримуючи таким чином шию протягом більш ніж 5 хвилин, ОСОБА_6 добився розвитку механічної асфіксії, внаслідок якої на місці сталась смерть ОСОБА_14 ..
Переконавшись у настанні її смерті, ОСОБА_6 поклав її тіло в ванну для зручності подальшого транспортування
Після цього він повідомив ОСОБА_8 про скоєне, взяв спортивну сумку необхідного розміру та вирізав з неї внутрішні кишені, пристосувавши її тим самим для подальшого транспортування тіла.
Далі ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_8 витяг тіло ОСОБА_14 з ванної та помістив його до підготовленої сумки.
Після цього ОСОБА_6 викликав таксі для подальшого транспортування трупу.
По приїзду таксі ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_8 завантажив сумку з тілом ОСОБА_14 до багажного відділення автомобіля таксі.
Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 в якості пасажиру направився на цьому автомобілі до лікарні УМВС, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Флотська, 71.
Прибувши до в`їзду на територію лікарні, ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_8 дістав сумку з тілом ОСОБА_14 та доніс її до берегу річки Інгул, де в кущах очерету залишив труп.
Після всього ОСОБА_6 , повернувся до квартири потерпілої.
До того ж, після вбивства ОСОБА_14 . ОСОБА_6 побачив на її тілі золоті прикраси, а саме п`ять золотих обручок та одну пару золотих сережок, та вирішив їх зняти з її тіла та в подальшому розрахуватися з ОСОБА_8 за допомогу.
Крім того, повернувшись до вказаної квартири після виконання запланованих дій щодо вбивства ОСОБА_14 та приховування злочину, він побачив у кімнаті належні їй мобільний телефоном марки "МІ" моделі "Мі2", ноутбук марки "Hewlett Packard" та також з метою проведення розрахунків з ОСОБА_8 , заволодів й ними.
2 серпня 2014 року в районі 08-09 год. ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_8 в районі ринку "Колос", та передав йому у рахунок оплати за пособництво у вбивстві отримані у вказаний вище спосіб пару золотих сережок, п`ять золотих обручок, мобільний телефон та ноутбук, якими ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 станом на 1 серпня 2014 року, діючи з корисливих мотивів, отримав пропозицію від ОСОБА_6 за винагороду сприяти тому у приховуванні вбивства ОСОБА_14 , на яку заздалегідь погодився.
1 серпня 2014 року у вечорі ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_6 у кв. АДРЕСА_3 , у якій в той час також перебувала ОСОБА_14 , погодився на реалізацію злочинних намірів.
При цьому відповідно до остаточно заздалегідь узгодженого плану ОСОБА_15 мав після того, як ОСОБА_6 здійснить вбивство: допомогти ОСОБА_6 упакувати тіло ОСОБА_14 до сумки; допомогти ОСОБА_6 завантажити сумку з тілом до таксі; разом з ОСОБА_6 доїхати на таксі до лікарні УМВС за адресою: м.Миколаїв, вул. Флотська, 71, допомогти ОСОБА_6 донести сумку з тілом до берегу річки Інгул, де підкинути тіло в кущі очерету.
Реалізуючи цей план, ОСОБА_8 , виконуючи роль посібника злочину, після настання смерті ОСОБА_14 допоміг ОСОБА_6 помістити її тіло до підшуканої та пристосованої ОСОБА_6 сумки.
Після цього, продовжуючи виконувати заздалегідь обіцяну роль пособника злочину, ОСОБА_8 по приїзду викликаного ОСОБА_6 таксі допоміг йому завантажити сумку з тілом ОСОБА_14 до багажного відділення автомобіля таксі.
Після цього, маючи на меті подальше виконання заздалегідь обіцяної ролі пособника злочину, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 в якості пасажиру направився на цьому автомобілі до лікарні УМВС , що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Флотська, 71.
Прибувши до в`їзду на територію лікарні ОСОБА_8 допоміг ОСОБА_6 дістати сумку з тілом ОСОБА_14 та донести її до берегу річки Інгул, де в кущах очерету той залишив труп.
Після чого ОСОБА_8 , виконавши усі заплановані дії щодо пособництва у вбивстві ОСОБА_14 шляхом спотворення обставин її смерті, повернувся до кв. АДРЕСА_4 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про скасування вироку суду у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження апеляційний суд зазначає, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проведено судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції за наступних обставин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Розгляд кримінального провадження судом присяжних законом встановлено щодо особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі.

При цьому статтею 384 КПК України визначено конкретний порядок реалізації такого виду судового розгляду, зокрема: прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Цих вимог кримінального процесуального закону прокурором дотримано не було. Як видно з матеріалів провадження, лише суд під час розгляду кримінального провадження, роз`яснив обвинуваченим можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних.

Втім прокурор, на який також покладено такий обов`язок, припустився порушення вимог ч.ч.1, 2 ст. 384 КПК, не роз`яснив обвинуваченому його право на розгляд справи судом присяжних та особливості такого провадження, що, на думку колегії суддів, є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Також, як вбачається з матеріалів справи прокурор тричі, а саме 14 березня, 23 березня та 6 липня 2017 року, змінював обвинувальний акт. Однак, хоча ухвалами суду і було постановлено роз`яснити потерпілій її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, але у матеріалах провадженні відсутні будь-які відомості щодо направлення, вручення потерпілій чи ознайомлення нею з новим обвинувальним актом.

Крім того, за змістом ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Перевіркою встановлено, що вирок суду викладено не чітко, із посиланням на велику кількість теоретичних викладок, містить аналіз таких подробиць скоєння злочину, які не випливають з формулювання обвинувачення. Суд проаналізував так виклав у вироку свої міркування щодо часу необхідному для підготовки до скоєння злочину, часу для переміщення трупа і т.п..
Докази у вироку викладенні таким чином, що незрозуміло які саме обставини ці докази підтверджують або спростовують. В той же час, суд у вироку, змінивши обвинувачення, взагалі не виклав показання обвинувачених, лише послався на аудіозапис судового засіданні, не вказане їх ставлення до обвинувачення, визнаного судом доведеним (визнав себе винним, не визнав або визнав вину частково), тому не зрозуміло, з яких підстав суд дійшов висновку про необхідність зміни обвинувачення.
За таких обставин вирок суду не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим. Судом першої інстанції не дотримані вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення законного та обґрунтованого вироку, що відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судового рішення.
Тому, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, застосовуючи положення ч.6 ст. 9 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити частково та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
У зв`язку з скасуванням вироку з процесуальних підстав інші доводи, які наведені у апеляційних скаргах, слід перевірити при новому судовому розгляді.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції в іншому складі суду.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: