Справа №295/1026/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальні провадження № 0000238, № 0000276 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець за контрактом на посаді санітарного інструктора десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , учасник бойових дій в зоні АТО, раніше не судимого,

за ст. 407 ч.4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу на посаді санітарного інструктора десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 12 липня 2017 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд до 31 серпня 2017 року. 31 серпня 2017 року ОСОБА_6 з`явився до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

Крім того, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу на посаді санітарного інструктора десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 18 жовтня 2017 року о 8 годині повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд до 15 години 14 листопада 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті 12 липня 2017 року без дозволу залишив військову частину і займався сімейними справами та 18 жовтня 2017 року не з`явився вчасно на службу. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 407 ч.4 КК України, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особлвиого періоду, крім воєнного стану, а також нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся,Є активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину повторно.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій в зоні АТО, критично ставиться до вчиненого.

У зв`язку з наявністю декількох вище зазначених обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, його поведінку після вчинення злочину, суд на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначає обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання, шляхом переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, а саме до покарання у виді арешту з утриманням на гауптвахті, оскільки вказане покарання буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляду арешту - строком 3 (три) місяці з утриманням на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1