Справа № 175/2812/17-к
Провадження № 1-кп/175/172/17
Ухвала

Іменем України

06 квітня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

представників цивільного відповідача ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002179 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Павлопілля Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
встановив:

При виконанні вимог ст.363 КПК України прокурор заявив письмове клопотання про доручення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на проведення повторного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста-автотехніка та слідчого шляхом відтворення події, обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 31.08.2016 року на перехресті вулиць Старокодацької із Запорізьким шосе в Дніпровському (Дніпропетровському) районі Дніпропетровської області у кримінальному провадженні № 0002179 від 01.09.2016 року. Клопотання обґрунтовує необхідністю додаткової перевірки показань потерпілого, наданих під час судового розгляду, а також підставами визнання доказів недопустимими, що були зазначені захисником.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та звернув увагу на непослідовність позиції прокурора та представника потерпілого щодо заявленого ним клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 04.11.2016 року.

Представник потерпілого, потерпілий та обвинувачений підтримали позицію прокурора.

Представники цивільного відповідача покладалися на розсуд суду.

Обсудивши заявлене клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні (ст.ст.91, 92 КПК України).

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року ЄСПЛ відзначив, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказує, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний зі злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

За приписом ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності зі ст.94 цього Кодексу.

При цьому, за приписом ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

За приписом ч.4 ст.333 КПК України під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час проведення досудового розслідування з участю потерпілого проводився слідчий експеримент, результати якого поставлені під сумнів стороною захисту.

З огляду на ці обставини та обґрунтування клопотання, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не даючи на даній стадії процесу оцінки перевіреним під час судового розгляду доказам, суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню.

З цих же підстав суд залишає поза увагою заперечення захисника.

Керуючись ст.ст.333, 363, 369 КПК України, суд -
ухвалив:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0002179 прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Доручити слідчому СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.08.2016 року об 11 годині 23 хвилини на перехресті вулиць Старокодацької із Запорізьким шосе в Дніпровському (Дніпропетровському) районі Дніпропетровської області за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи буксирування на гнучкому щеплені автомобіля «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , та водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем «Фольксваген-Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_3 і рухався у зустрічному напрямку, - провести слідчий експеримент із потерпілим ОСОБА_6 .

Слідчий експеримент провести з обов`язковою участю експерта (спеціаліста-автотехніка), із застосуванням технічних засобів вимірювання, фіксування (фото та/або відео), складанням схем і планів.

Про час і місце проведення слідчого експерименту повідомити адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представників цивільного відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , неявка яких без поважних причин не є перешкодою для його проведення.

Доручення суду виконати у строк до 04 травня 2018 року.

Відповідно до ч.6 ст.333 КПК України прокурору надати доступ до матеріалів, отриманих на виконання доручення суду, учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, та надати їх суду у встановлений строк.

По справі оголосити перерву до 10.00 години 05 травня 2018 року.

Копію ухвали для організації виконання та матеріали кримінального провадження № 0002179 - направити начальнику Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали для контролю направити процесуальному керівнику у кримінальному провадженні № 0002179 прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1