Ухвала
Іменем України
09 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 204/173/17
Провадження № 51-64 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року,
встановив:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків даний вирок та вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року постановлено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

16 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області скасував вказаний вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків та постановив у цій частині свій вирок, яким засудив останнього за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн, а на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штраф у розмірі 1700 грн, які ухвалено виконувати самостійно. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 16 листопада 2017 року звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій порушував питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року вказана касаційна скарга була залишена без руху.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

На виконання пункту 4 параграфу 3 Розділу 4 вказаного Закону вищезазначена касаційна скарга засудженого передана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у касаційній скарзі засудженого відсутнє обґрунтування необхідності скасування судових рішень на підставах передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України);
3) невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилання ОСОБА_4 на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 438 КПК України, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, мотивуючи необхідність скасування судових рішень та висловлюючи прохання про їх скасування і закриття кримінального провадження, засуджений не зазначив, з яких, передбачених ст. 284 КПК України підстав, належить закрити кримінальне провадження та не навів відповідних доводів.

Також, усупереч положенням ч.4 ст.427 КПК України касаційна скарга не підписана особою, яка її подала.

Окрім того, до касаційної скарги взагалі не додано копій судових рішень, що оскаржуються, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 427 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3