Дата документу Справа № 310/3656/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/281/18
Єдиний унікальний № 310/3656/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.297 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001920, за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Свалява Закарпатської області, маючого освіту 8 класів, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11.03.1992 Бердянським райсудом Запорізької області за ч.3 ст.81, 45 КК України (1960) до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки;

30.07.1993 Синельніковським міськсудом Дніпропетровської області за ч.2 ст.141, 43 КК України (1960) до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 28.05.97 р. по відбуттю строку покарання;

18.08.1999 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до двох років позбавлення волі;

06.09.2004 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

27.02.2006 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.187, ст.304 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. 04.12.2013 звільнений з місця позбавлення волі на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.11.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 9 днів;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.1 ч.1 ст.76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 02 травня 2017 року приблизно о 20 годині, знаходячись на цвинтарі, який розташований по вул. Ранковій (Пролетарська) в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на місці поховання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , за допомогою сокири та фізичної сили таємно викрав: майно на загальну суму 931,68 грн.

23 травня 2017 року приблизно о 19 годині, знаходячись на цвинтарі, який розташований на вулиці Свободи в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, на місці поховання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за допомогою сокири та фізичної сили таємно викрав майно на загальну суму 881,10 грн.

23 травня 2017 року приблизно о 21 годині, знаходячись на цвинтарі, який розташований на вулиці Свободи в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих, на місці поховання ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , за допомогою сокири та фізичної сили таємно викрав майно на загальну суму 899,08 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості зазначає, що дані про особу обвинуваченого свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, який не має постійного місця роботи, неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину з корисливих мотивів. Крім того судом при ухваленні вироку не врахована думка органу з питань пробації, який надав висновок згідно якого виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства. Просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку від 10 серпня 2017 року, у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.3 ст.297 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини скоєння злочину, особу винного, який задовільно характеризуються за місцем мешкання, визнав себе винним, сприяв органам досудового слідства і суду у встановленні обставин справи, що судом розцінено як обставини, що пом`якшують провину обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує провину обвинуваченого, суд першої інстанції визнав рецидив злочину.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі врахував дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання і обрав таке покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта на предмет невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого,враховано судом першої інстанції при призначені виду і розміру покарання, тому на переконання колегії судів, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки зазначені в ній обставини не свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України з випробуванням строком 1 рік, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав до скасування вироку за обставинами, на які посилався у скарзі прокурор.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4