Справа № 214/918/17
1-кп/214/162/18
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу за клопотанням захисників

та про відмову в задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою

16 квітня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

їхніх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні з боку захисника ОСОБА_8 було заявлене клопотання, підтримане його підзахисним ОСОБА_6 , а також обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником, про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в обґрунтування якого зазначив, зокрема, наступне: так, ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, вже один рік та чотири місяці перебуває під вартою, прокурором не забезпечується явка свідків обвинувачення в судове засідання, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б слугували підставою для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, які існують у останнього у зв`язку з розглядом кримінального провадження, а також, що дружина ОСОБА_6 не займається вихованням їхніх двох малолітніх дітей, фактично кинувши їх напризволяще та залишивши їх на бабу ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, що вже допитано всіх потерпілих та частину свідків, жоден із яких не повідомляв про будь-який тиск на нього з боку ОСОБА_6 .

Також у судовому засіданні з боку захисника ОСОБА_7 було заявлене клопотання, підтримане його підзахисним ОСОБА_5 , а також обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником, про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, в обґрунтування якого зазначив, зокрема, наступне: так, ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, вже майже один рік та чотири місяців перебуває під вартою, при цьому прокурором у жодний законний спосіб не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б слугували підставою для продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також, що ОСОБА_5 має важкий стан здоров`я, пов`язаний із захворюванням серця, у зв`язку з чим йому належить проходити раз на рік медичний огляд, останнім часом його здоров`я суттєво погіршилось, він відчуває сильний серцевий біль, що підтверджується відповідними медичними документами.

Прокурор заперечував проти задоволення цих клопотань та, в свою чергу, заявив клопотання про продовження тримання кожного з обвинувачених під вартою, зазначивши про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: обвинувачені, знаходячись на волі, можуть незаконно впливати на свідків, частина яких не допитана, а також, що саме з боку захисників обвинувачених вчиняються дії, які полягають у заявленні необґрунтованих клопотань, що затягує розгляд кримінального провадження.

Представник потерпілого також заперечував проти задоволення клопотань захисників та вважав про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до такого.
Положеннями ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою цього суду від 19.02.2018 року продовжено тримання обвинувачених під вартою до 21 квітня 2018 року включно, а відтак виникла необхідність розгляду питання стосовно доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Отже, вирішуючи це питання, суд зазначає наступне.

Загальним правилом у практиці Європейського суду з прав людини є те, що особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання цієї особи під вартою.

Отже, саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

В обґрунтування свого клопотання прокурор послався на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та на існування ризиків, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть у незаконний спосіб впливати на свідків, частина яких ще не допитана.

За час судового розгляду кримінального провадження було допитано всіх потерпілих та 19 із 35 свідків, і жодна з допитаних осіб не повідомляла суду про наявність будь-якого тиску на них з боку обвинувачених.

Більш того, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають під вартою один рік та майже три місяці, а саме з 18 січня 2017 року.

При цьому судовий розгляд кримінального провадження досі триває на стадії допиту свідків, і така тривала неможливість розгляду кримінального провадження не залежить від поведінки самих обвинувачених, оскільки явка свідків у судове засідання належним чином не забезпечується.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ з посиланням на практику Європейського суду з прав людини (справа «Єлоєв проти України», п. 60) звертає увагу на п. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та зазначає, що зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органі мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

Отже, з урахування того, що прокурор не довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вагомих і конкретних підстав для продовження тримання обвинувачених під вартою не навів, а також, що фактичний строк тримання під вартою обвинувачених становить більше року, розгляд даного кримінального провадження триває та перевіряються факти стосовно вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими, кожен із обвинувачених має постійне місце проживання, за час перебування обвинувачених під вартою не було висунуто жодної підозри у вчиненні ними будь-якого іншого кримінального правопорушення, а тому суд вважає за можливе застосувати стосовно обвинувачених альтернативний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисників обвинувачених та про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження тримання обвинувачених під вартою.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за його місцем проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці, а саме до 15 червня 2018 року включно, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатись без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- прибувати до суду за його першим викликом;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати цілодобово приміщення квартири АДРЕСА_2 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за його місцем проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , на два місяці, а саме до 15 червня 2018 року включно, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатись без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- прибувати до суду за його першим викликом;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати цілодобово приміщення квартири АДРЕСА_4 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .