Справа № 463/2089/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/982/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 31 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8

з участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 31.07.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1, 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року, більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суд ового засідання.
Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Згідно з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, 03 квітня 2016 року близько 20.50 год., маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення, зайшли в приміщення квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_12 - сусіду ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, застосували до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме нанесли останньому декілька ударів в область голови, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 відкрито викрали із кімнати зазначеної квартири наступні речі: телевізор марки «BRAVIS», тюнер марки «Trimax», два пульти та покинули приміщення квартири, майно в подальшому продали невідомій особі, чим заподіяли потерпілому збитків на загальну суму 13 000 грн.
На даний вирок суду подав апеляційну скаргу прокурор, просить скасувати вирок суду в частині застосування ст.75 КК України скасувати, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (за епізодами від 03.04.2016 року та від 22.09.2016 року) у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 06.06.2016 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення епізод вчинення грабежу по відношенню до потерпілого ОСОБА_13 , оскільки заволодів майном останнього відкрито, ОСОБА_7 увійшов в довіру до потерпілого, що полегшити собі доступ до майна потерпілого ОСОБА_13 та не досліджено застосування відносно потерпілого насильства. А тому прокурор вважає, що суд в цьому випадку допустив істотне порушення вимог КПК України.

Крім цього, прокурор вважає, необґрунтованим застосування по відношенню до ОСОБА_14 ст.75 КК Україна, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема останній злочин по відношенню до потерпілого ОСОБА_13 вчинив 22.09.2016 року під час іспитового строку, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 06.06.2016 року, також прокурор вважає, що обвинувачений ОСОБА_14 під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння та необґрунтованими обставини, що пом`якшують покарання.

З вище викладених підстав, прокурор також вважає, необґрунтованим застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_15 ст.75 КК України, і виправлення останнього можливе лише шляхом ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений ОСОБА_15 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Обвинувачені та їхні захисники заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважають що така не може бути задоволена.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинувачених та їхніх захисників, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.373 КПК України за результатами розгляду кримінального провадження по суті суд вправі постановити виправдувальний або обвинувальний вирок.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи вирок у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Зокрема, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно, по епізоду, що мав місце 22.09.2016 року о 07.00 год. Так, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 та власного безпідставного збагачення, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу вул. Зеленої, 54 у м. Львові, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, попросив мобільний телефон потерпілого марки Самсунг для здійснення дзвінка, після чого взявши мобільний телефон, почав тікати. В подальшому потерпілий наздогнав його на АДРЕСА_2 , де сказав повернути йому мобільний телефон, однак ОСОБА_7 наніс удар рукою в обличчя потерпілого, після чого з місця події втік.
В мотивувальній частині вироку відносно цього епізоду обвинувачення зазначив, що такий слід виключити з обвинувачення, при цьому в резолютивній частині вироку судом не було прийнято рішення з приводу вище вказаного епізоду, передбаченого ст.373 КПК України.
Таким чином, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку суду були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.404 КПК України, переглядає судові рішення в межах доводів апеляційної скарги.
Так як апеляційна скарга прокурора не містять вимоги дослідження доказів в порядку ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно дослідити докази, дати їм відповідну оцінку та прийняти рішення в даному кримінальному провадженні.
А відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції судом першої інстанції повинно бути прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:
Судді: