У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 1-кп/308/666/18 (справа № 308/2466/18), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001332 від 24.04.2015 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
12 березня 2018 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/666/18, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001332 від 24.04.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

За ухвалою від 12.03.2018 року було призначено підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні.

Прокурором було подане до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на 2 місяці, оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу судом та з урахуванням характеристики обвинуваченого.

Захисник в судовому засіданні заперечила проти задоволення зазначеного клопотання судом, оскільки вважає, що клопотання є необґрунтованим. На цей час не існує ризиків, які зазначає прокурор, оскільки її підзахисний має постійне, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживає разом із мамою, яка тяжко хворіє та потребує стороннього догляду, тому просила обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку захисника та просив змінити його запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Як зазначено у ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2015 року було обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначений строк дії ухвали про тримання під вартою до 13 серпня 2015 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом, - 70 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто - 85260,00 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят грн. 00 коп.) грн.

В обґрунтування ухвали слідчим суддею було зазначено, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який можливе призначення покарання на строк до 10 років, раніше судимий.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд також врахував, що ОСОБА_4 має на утриманні матір, 1954 р.н., яка є пенсіонером та страждає захворюванням хребта, позитивно характеризується сусідами.

Крім того, суд прийняв до уваги, що суспільна небезпека кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 визначається поширенням та згубним впливом наркоманії на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд також врахував вимоги ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, зазначених у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку суду, надали підстави вважати, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У подальшому строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом неодноразово продовжувався, останній раз за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2018 року - на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 16 березня 2018 року включно.

При цьому судом було зазначено, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан.

Судом прийняв до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим, інкримінованих злочинів, які є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, наявність суспільного інтересу в встановленні істини по справі, а також особи обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція яких передбачає позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, також враховує наявність суспільного інтересу у встановленні істини по справі, також враховує суд особу обвинуваченого, ОСОБА_4 , не має міцних соціальних зв`язків, а також той факт, що злочин вчинено в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, раніше притягався до кримінальної відповідальності, соціальні зв`язки обвинуваченого та його вік, стан здоров`я.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченому правопорушень, на даний час існує ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням наявності декількох епізодів, які інкримінуються обвинуваченому.

Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважав, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою для тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є наявність ризиків, передбачених п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого та, як констатовано судом продовжували існувати станом на 18.01.2018, а саме: обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що на цей час практично відсутні ризики: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки всі докази у цьому кримінальному провадженні вже зібрані та передані до суду, проводився контроль за вчиненням злочину за участю легендованих осіб, пройшов тривалий проміжок часу із дня першої події 22.04.2015 року майже три роки, за цей час свідки та легендована особа могли змінити місце проживання, виїхати за межі України, що мінімізує ризик впливу на них на цей час, а також передача всіх доказів до суду унеможливлює перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на викладене судом встановлено, що на цей час продовжують існувати лише два ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду усвідомлюючи тяжкість покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, що вбачається із вимоги про наявність/відсутність судимостей.

Як зазначено у п. 2.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 14 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Як засвідчать результати аналізу судової практики, суди в ухвалах про продовження строку тримання під вартою не співвідносять доцільність подальшого застосування тримання під вартою з особливістю тих дій, які слід провести для завершення провадження.

Таким чином, обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд також враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

П. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 16.03.2018 року, на цей час продовжують існувати лише два ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду усвідомлюючи тяжкість покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, що вбачається із вимоги про наявність/відсутність судимостей.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, проте тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку, а обвинувачений тримається під вартою із 16 червня 2015 року із 17 годин 45 хвилин, вирок у цій справі був скасований апеляційною інстанцією, тому розгляд кримінального провадження слід розпочинати спочатку, що може зайняти тривалий проміжок часу через необхідність виклику та допиту всіх свідків, місцезнаходження яких суду на цей час достовірно не відомо.
Оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ужгороді та протягом всього життя не змінював постійного місця проживання, що свідчить про осілий спосіб його життя; має постійне, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживає спільно із мамою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та братом ОСОБА_7 , його матір є пенсіонером за віком та страждає захворюванням хребта; позитивно характеризується сусідами; на цей час йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Суд також враховує той факт, що з урахуванням ст. 72 КК України, у редакції яка діяла до 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на цей час обвинувачений тримається під вартою протягом 4 років 9 місяців і 4 днів, та за наявності вироку суду, який набув законної сили, а також у разі, якщо б він довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, вже б мав право на умовно дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 107 КК України.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що усунення ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на цей час, можливе і при застосуванні до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на біль м`який задовольнити, змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці.

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Ужгородський ВП ГУНП в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який - задовольнити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 16 травня 2018 року.
Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Ужгородський ВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і надіслати начальнику відділу ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП № 9 та Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1