АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків, що існують ризики, які вказані в клопотанні - п.1,3 ст.177 КПК України. Вказує на те, що прокурором не доведено ризик, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначає, що підозрюваний не має наміру здійснювати вплив на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного. Звертає увагу на те, що підозрюваний не переховувався, не змінював місце проживання, не перешкоджав встановленню істини у справі, добровільно видав викрадене майно. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги пояснення, які були надані в судовому засіданні про міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, де він проживає разом з матір`ю та неповнолітньою донькою, раніше не судимий. Крім того, слідчий суддя жодним чином не обґрунтував в ухвалі недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00 годин 01 хвилини 16 грудня 2017 року, визначено розмір застави у сумі 320 000 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено існування ризиків, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та просили задовольнити її, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 01 грудня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він в ніч з 25 на 26 грудня 2016 року із офісного приміщення ТОВ «Дарек-Енерго», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. М.Руденка, 53, таємно викрав чуже майно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в особливо великих розмірах, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 26.12.2016 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 05.01.2017 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.01.2017 року; протоколом допиту свідка від ОСОБА_11 09.01.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.01.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 від 09.01.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_12 від 09.01.2017 року; протоколом обшуку від 18.01.2017 року за місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено частину викраденого майна; протоколом огляду від 19.01.2017 року в Дніпровському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в ході якого ОСОБА_13 видав частину викраденого майна; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.01.2017 року потерпілому ОСОБА_10 - іменної медалі «За вірність», виданої на ім`я ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.01.2017 року потерпілому ОСОБА_10 - сумки та ручки з написом фірми; речовими доказами - грошовими коштами, вилученими під час проведення обшуку 18.01.2017 року за місцем мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 23000 гривен, 8900 доларів США; речовими доказами - іменною медаллю «За вірність» на ім`я ОСОБА_10 ; речовими доказами грошовими коштами у розмірі 20000 доларів США, які ОСОБА_13 добровільно видав в ході огляду від 19.01.2017 року; протоколом допиту підозрюваного від 19.05.2017 року ОСОБА_13 ; висновком експерта від 28.04.2017 року за № 29/2.1,2.3-259 по грошовим коштам.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, вчиненому в особливо великих розмірах, офіційно не працевлаштований, тобто не має законного джерела доходу, утриманців не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 може впливати на свідків, оскільки після ознайомлення з клопотанням про обрання запобіжного заходу йому стало відоме місце проживання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4