Справа № 646/7689/17
№ провадження 1-кс/646/109/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.18 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26.10.2017 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001123 від 17.10.2017,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою, у якій просив постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 01123 від 17.10.2017 скасувати; зобов*язати слідчого прокуратури Харківської області відповідно до вимог ч.1, 2 ст.55 КПК України визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 01123 від 17.10.2017, внесеного до ЄРДР за його заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В обгрунтування скарги заявник зазначив, що постанова слідчого від 26.10.2017 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження винесена незаконно.

Заявник в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор та слідчий у судові засідання не прибули.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів ст. 22, 28 та 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001123 від 17.10.2017, внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0001123, відомості до ЄРДР були внесені за фактом того, що до прокуратури Харківської області 09.10.2017 на особистому прийомі звернувся ОСОБА_3 щодо неправомірних дій з боку окремих працівників Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області, які 07.10.2017 спричинили заявнику тілесні ушкодження, які згідно з висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 352-с/17 п/п від 09.10.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з самої заяви ОСОБА_3 від 09.10.2017 про вчинення кримінального правопорушення, останній зазначає про те, що працівники Немишлянського ВПГУНП в Харківській області та Патрульної поліції спричинили йому тілесні ушкодження, незаконно застосували до нього спеціальні засоби кайданки, та незаконно його затримали.

26.10.2017 старшим слідчий другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001123 від 17.10.2017.

В обгрунтування вказаної постанови слідчий зазначив, що:

- на даний час в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об*єктивних даних, які б свідчили про наявність у діях співробітників Немишлянського ВПГУНП в Харківській області та патрульної поліції м. Харкова ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України;

- жодній особі в рамках кримінального провадження № 0001123 від 17.10.2017 про підозру не повідомлено, факт вчинення вказаними особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України на теперішній час не знайшов свого підтвердження;

- на даний час доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 завдано фізичної, матеріальної та моральної шкоди під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено.

Слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався на те, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час винесення оскаржуваної постанови, слідчим не проведено жодної слідчої дії, а також не надано оцінки висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження.
Як вже зазначалось, правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Однак, посилання слідчого як на підставу відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , а саме що на даний час в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об*єктивних даних, які б свідчили про наявність у діях співробітників Немишлянського ВПГУНП в Харківській області та патрульної поліції м. Харкова ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та, що жодній особі в рамках кримінального провадження № 0001123 від 17.10.2017 не повідомлено про підозру, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Крім того, у заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявник посилався на те, що йому було завдано шкоди.

Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.
В свою чергу, що стосується вимоги заявника про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, то слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги в цій частині, оскільки КПК не передбачає обов*язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК України права та обов*язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити скаргу ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26.10.2017 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001123 від 17.10.2017.

У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1