Справа № 669/157/17
Провадження № 1-кп/669/1/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я Хмельницької області кримінальне провадження № 0000020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кашперівка Баранівського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2016 року ОСОБА_4 під час користування мобільним телефоном ОСОБА_5 прочитавши смс-повідомлення дізнався пін-код до кредитної картки останнього. В подальшому, ОСОБА_4 22 грудня 2016 року близько 17 години, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, користуючись корисливими мотивами та неуважністю ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу таємно викрав із кишені бушлата останнього, який знаходився в господарському приміщенні, розташованому по АДРЕСА_2 , кредитну картку. Після цього, того ж дня близько, 18 годин ОСОБА_4 , за допомогою банкомату, розташованого по АДРЕСА_3 , зняв грошові кошти із кредитної картки ОСОБА_5 в розмірі 7600,00 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7600,00 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним проводити допит свідків та вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Обвинувачений проти цього не заперечує, пояснив, що йому зрозумілі положення ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов ОСОБА_5 визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_5 судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, цивільний позов підтримав.

Крім власного визнання, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні доведена і матеріалами справи:

- даними Витягу з кримінального провадження, згідно якого 02.02.2017 року за заявою ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 внесено відомості по факту викрадення 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 кредитної картки ОСОБА_5 , з допомогою якої зняв грошові кошти в сумі 7600 грн. (а.с.25);

- даними довідки ПАТ «А-Банк» №OEVU-2038-P8UA-01RR від 30.01.2017 року, згідно якої вбачається зняття грошових коштів в розмірі 7600,00 грн. із карткового рахунку ОСОБА_5 « НОМЕР_1 » (а.с.56);

- даними фотознімків із банкомата ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул.Чернавіна,35а в смт Ямпіль Білогірського району Хмельницької області (а.с.28-30).

Таким чином, на підставі наведеного, з урахуванням визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорював фактичних обставин справи, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) доведена і його дії вірно кваліфіковані, за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, кваліфікується як злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 досудовим слідством і судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину, щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення. Вказані обставини суд враховує як такі, що пом`якшують покарання.

При таких обставинах, враховуючи вчинення злочину вперше, щире каяття та те, що обвинувачений не працює, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за яким він обвинувачується, - у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу належить залишити обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту. Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілим ОСОБА_5 подано позовну заяву про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 8309,00 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 5000,00 грн. заподіяної моральної шкоди та 450,00 грн. витрат на правову допомогу.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи моральні страждання та переживання, які потерпілий зазнав у зв`язку із вчиненням відносно нього неправомірних (злочинних) дій зі сторони обвинуваченого, порушення звичайного ритму життя потерпілого через пошук коштів на погашення кредитної заборгованості, відвідуванням відділку поліції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 2500,00 грн. моральної шкоди.

Крім того, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 120,124 КПК України, підлягають стягненню, здійснені ним та документально підтверджені, процесуальні витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 450,00 грн.

ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу належить залишити обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.65, ч.1 ст.185 КК України, ст.ст. 120,124, 368, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити попередній - домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого, ОСОБА_5 , 8309,00 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 2500,00 грн. заподіяної моральної шкоди та 450,00 грн. витрат на правову допомогу, задовольнивши частково цивільний позов

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1