Справа215/2509/17
1-кп/215/476/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої що народилася в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, не заміжній, не працюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ознаками кримінального провадження за ст.197-1 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В 2002 році (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою здійснення підприємницької діяльності достовірно знаючи про відсутність у неї встановленого діючим законодавством дозволу на право користування (оренди) земельної ділянки та наявність в її межах підземного газопроводу низького тиску самовільно зайняла земельну ділянку поблизу будинку АДРЕСА_2 , та розмістила поверх підземного газопроводу низького тиску тимчасову споруду павільйон «Овочі Фрукти» загальною площею 30 кв.м.
Згідно інформації наданої виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради №1/31-118 від 24.02.2017 правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_2 , а саме розміщення тимчасової споруди павільйон «Овочі Фрукти» загальною площею 30 кв.м., відсутні.
Згідно інформації наданої ПАТ «Криворіжгаз» на ділянці місцевості за адресою: Тернівський район м. Кривий Ріг поблизу будинку № 106 по вул. С. Колачевського, де на даний час розташовано тимчасову споруду павільйон «Овочі Фрукти» загальною площею 30 кв.м. знаходиться підземний розподільчий газопровід низького тиску діаметром 108 мм.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 1747 від 16 листопада 2002 року «Про затвердження правил охорони магістральних трубопроводів», охоронна зона об`єктів магістрального трубопровідного транспорту (далі охоронна зона) це земельна ділянка прилегла до об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, обмежене умовними лініями з обох боків трубопроводу паралельно його осі (об`єкту), на якій обмежується провадження господарської діяльності.
Згідно наказу № 254 від 01.10.1997 про затвердження правил безпеки газопостачання України, також відповідно до п.1.12 глави 1 Р. V «Правил безпеки систем газопостачання», затверджені Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015 згідно якого «З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації цілодобово; складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельно монтажних робіт, садіння дерев, улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових».
Відповідно до порядку технічного огляду, обстеження. Оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання №640 від 24.10.2011 року , технічні смуги це смуги на поверхні землі вздовж траси газопроводу завширшки 2 м з обох сторін від зовнішньої стінки газопроводу в плані, в межах яких не допускається юридичними і фізичними особами складання матеріалів, обладнання, садіння дерев, влаштування тимчасових споруд і будівель.
Згідно вимогам ст. 14 Конституції України: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави»
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
У відповідності до норм ст.. 116 Земельного Кодексу України (Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності)
1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або результати аукціону.
2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з нормами ст. 125 Земельного кодексу України (виникнення права на земельну ділянку) - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з нормами ст. 126 Земельного кодексу України (оформлення речових прав на земельну ділянку) - право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно акту обстеження земельної ділянки виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 23.02.2017 року на АДРЕСА_2 земельна ділянка загальною площею 30 кв.м використовується без будь-яких документів на право користування, чим порушує вимоги ст.ст. 125,126 Земельного Кодексу України
Таким чином ОСОБА_4 в період часу з 2002 року по теперішній час (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), достовірно знаючи про відсутність у неї встановленого діючим законодавством дозволу на право користування (оренди) земельної ділянки та наявність в її межах охоронної зони, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в особистих інтересах з метою здійснення підприємницької діяльності, нехтуючи вимогами ст.. 14 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст. 116, 125,126 Земельного Кодексу України, порушуючи правила безпеки системи газопостачання України самовільно зайняла земельну ділянку неподалік будинку АДРЕСА_2 загальною площею 30 кв.м, яка згідно п. 4 розділу 3 Кодексу газорозподільчих систем, відноситься до охоронної зони та самовільно розмістила на ній тимчасову споруду павільйон «Овочі Фрукти».
В судовому засіданні обвинувачена винуватою себе визнала повністю, розкаялася, підтвердила фактичні обставини незаконного заволодіння земельною ділянкою. Вказує що на теперішній час павільон знесено, порушення усунуте.
Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачена не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності її позиції.
Судом роз`яснено обвинуваченій правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі вищевикладеного суд вважає обвинувачену винуватою в кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 197-1 КК України, за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 в скоєному злочині розкаялася, раніше не судима, на утриманні має двох малолітніх дітей. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від покарання з іспитовим строком відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.
Оскільки умисний злочин який не є тяжким, вчинено ОСОБА_4 до набрання чинності цим законом, обвинувачена має двох малолітніх дітей 2007 та 2013 р.народження а.с.74-75 т.1 відносно яких не позбавлена батьківських прав, згоден на застосування амністії ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання внаслідок акта амністії на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.,
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.197-1 ч.2 КК України - 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.1-2, ч.2 п.2 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання.
ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: