Бучацький районний суд Тернопільської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2010 року Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Король Т.М.,

з участю обвинувача Федуніва А.Д.,

представника цивільного позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, 2 березня

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя

вул. П.Куліша, 4/1 м. Бучач Тернопільської області,

гр-на України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, який

працює водієм - експедитором ПП ОСОБА_3,

одруженого, не судимого,

за ч.1 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ :

7 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 укладено трудовий договір. Цього ж дня між ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №10/07 від 7 лютого 2007 року, згідно якого він зобов'язався дбайливо ставитися до переданих йому на зберігання або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, а також вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. 7 лютого 2007 року він також дав підписку матеріально-відповідальної особи про те, що він ознайомлений із правилами роботи і зобов`язується у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних цінностей та коштів, а також дотримуватись порядку та термінів подання звітності. Порушуючи вимоги трудового договору, ОСОБА_2 упродовж серпня листопада 2009 року за поставлені товари, згідно 63 накладних, грошові кошти на загальну суму 32 337, 40 грн., в касу гуртівні ФО СПД ОСОБА_3 не здав, а привласнив ці гроші і використав на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину визнав повністю, суду показав, що 7 лютого 2007 року між ним та фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 було укладено трудовий договір про виконання ним роботи водія-експедитора, який був зареєстрований в Бучацькому районному центрі зайнятості. Тогож дня між ним та підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №10/07 від 7 лютого 2007 року, згідно якого він зобов'язався дбайливо ставитися до переданих йому на зберігання або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, а також вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. 7 лютого 2007 року він також дав підписку матеріально-відповідальної особи про те, що ознайомлений із правилами роботи і зобов`язується у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних цінностей та коштів, а також дотримуватись порядку та термінів подання звітності. Однак, протягом серпня листопада 2009 року за поставлені товари, згідно 63 накладних, грошові кошти на загальну суму 32 337,40 грн., в касу гуртівні ФО СПД ОСОБА_3 не здав, а привласнив їх і використав на власні потреби.

Оскільки підсудний в судовому засіданні повністю визнав вину в скоєнні злочину, дав показання згідно змісту пред'явленого йому обвинувачення, погодився зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст.299 КПК України слід обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та представника цивільного позивача.

Допитаний в судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_1 суду показав, що 7 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №10/07 від 7 лютого 2007 року, згідно якого перший зобов'язався дбайливо ставитися до переданих йому на зберігання або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, а також вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. 7 лютого 2007 року ОСОБА_2 також дав підписку матеріально-відповідальної особи про те, що ознайомлений із правилами роботи і зобов`язується у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних цінностей та коштів, а також дотримуватись порядку та термінів подання звітності. Порушуючи вимоги п.п.а п.1 трудового договору, ОСОБА_2 упродовж серпня листопада 2009 року за поставлені товари, згідно 63 накладних, грошові кошти на загальну суму 32 337,40 грн., в касу гуртівні ФО СПД ОСОБА_3 не здав, а привласнив ці гроші і використав на власні потреби. Він відмовляється від цивільного позову, який був заявлений ОСОБА_3 в ході досудового слідства, оскільки під час судового розгляду справи ОСОБА_2 повністю відшкодував матеріальну шкоду, завдану ПП ОСОБА_3

Оцінюючи в сукупності докази, здобуті в судовому засіданні, з матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що вина підсудного ОСОБА_2 в скоєнні злочину доведена повністю, а його дії органом досудового слідства за ч.1 ст.191 КК України кваліфіковано вірно, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було йому ввірено і перебувало в його віданні. При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які помякшують покарання визнання вини особою, яка вчинила злочин, щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, і вважає за доцільне призначити йому покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом пятнадцяти діб.

Суддя В.Б.Федорончук