Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 211/4467/17
Провадження № 1-кп/211/285/18
У Х В А Л А
29 січня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001478 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на будь-який інший, так як свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні розповів, що саме він вчинив даний злочин, будучи попереджений про кримінальну відповідальність. Стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання та просив відмовити у його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», слідує, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами ;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення ;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 звертався до суду з заявою про те, що до нього було застосовано недозволені методи впливу, фізичне насилля. Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року було доручено прокуратурі Дніпропетровської області проведення службової перевірки за заявою обвинуваченого, однак жодного результату та повідомлення на адресу суду не надходило.

Крім того, судом направлено заяву ОСОБА_6 про вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення для вирішення питання згідно чинного законодавства, та ухвалу щодо необхідності внесення в ЄРДР та необхідності розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 .

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Оскільки будь - яких фактичних даних, які свідчать про те, що обвинувачений, не утримуючись під вартою буде ухилятися від явки до суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжить злочинну діяльність, державним обвинуваченням суду не надано, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, але лише тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для подальшого утримання під вартою, тому суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, як і підстави для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181,183, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 29 березня 2018 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1