Дата документу Справа № 337/416/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/416/17 Слідчий суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/778/992/17 Доповідач у 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КПК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянин України, одружений, офіційно не працевлаштований, який має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

1) 25 лютого 1997 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

2) 14 березня 1997 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 229-6, ст. 43 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

3) 25 листопада 2002 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 145, ст. 44, ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

4) 1 вересня 2005 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

5) 4 жовтня 2007 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

6) 23 серпня 2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

7) 16 серпня 2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

8) 11 жовтня 2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23 вересня 2016 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладання обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної залишений у вигляді особистого зобов`язання, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 18 січня 2017 року, в період часу з 13 години 16 хвилин до 13 години 19 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка,50-а, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв зі стелажів, розташованих у торгівельному залі вищевказаного магазину продовольчі товари, а саме: ковбасу «Добров Салямі Фует» вагою 0,200 г, вартістю 31,95 грн. без урахування ПДВ, ковбасу «Добров Салямі Фует» вагою 0,210 г, вартістю 33,55 грн. без урахування ПДВ та каву «Якобс Монарх» розчинна, вагою 400 г, вартістю 206,08 грн. без ПДВ, після чого сховав зазначений товар під куртку та, пройшов касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар, проте свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками служби безпеки супермаркету біля виходу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 місяців арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання з випробуванням в недостатній мірі врахував суспільну небезпеку та обставини вчинення правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на працює, не має офіційних джерел доходу, який раніше був неодноразово судимий за аналогічні злочини, судимості за які не зняті та не погашені, відбував покарання реально, звільнений з місць позбавлення волі лише 23 вересня 2016 року, на шлях виправлення не став, вчинив аналогічний злочин, що свідчить про антисоціальну направленість його особистості. Вважає, що визнання вини обвинуваченим суд безпідставно розцінив як щире каяття. У зв`язку з чим вважає, що суд безпідставно застосував ст. 75 КК України при призначенні покарання.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 місяців арешту, вислухавши обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання з випробуванням, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачено, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність майнової шкоди, особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, визнав за обставину, що пом`якшує покарання визнання вини.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, судимості за які не були зняті чи погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштувався, не здобув легального джерела доходів, та невдовзі здійснив новий злочин, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, стадію злочину, визнання вини обвинуваченим, як обставину, що пом`якшує покарання, та вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, що є менш суровим покаранням, ніж позбавлення волі, однак з його реальним відбуванням.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4