Справа № 539/1068/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни клопотання представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :
Представник володільця арештованого майна - адвокат ОСОБА_4 звернувся в суд до слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000587.

В клопотанні зазначено, що 28.09.2017 року при перевірці даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна ОСОБА_5 дізналася, що її нерухоме майно перебуває у обтяженні, яке зареєстроване 19.11.2009 року реєстратором Перша лубенська державна нотаріальна контора за №9264198 та внесено відомості про тип обтяження : арешт нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_5 , об`єктом обтяження являється будинок номер АДРЕСА_1 . Заявником обтяження виступало СУ УМВС України в Полтавській області. Підставою для обтяження слугувала винесена слідчим ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 постанова про накладення арешту на майно від 19.11.2009 року по кримінальній справі №09140423.

В подальшому слідчим була проведена перереєстрація вищевказаної кримінальної справи і внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато досудове слідство у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Представник володільця арештованого майна вказує, що з 2009 року ОСОБА_5 ні підозри, ні обвинувачення не пред`явлено, санкція статті не передбачає конфіскації майна, не передбачено і спеціальної конфіскації, таким чином арешт на нерухоме майно накладений органом досудового слідства необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, прохає скасувати арешт, що накладений на вищевказане нерухоме майно на підставі постанови слідчого СУ УМВС України в Полтавській області від 19.11.2009 року (колишня кримінальна справа №09140423.

В судовому засіданні представник володільця арештованого майна - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали наданого кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області була проведена перереєстрація кримінальної справи №09140423 і внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато досудове слідство у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України, яке на даний час триває.

19.11.2009 року реєстратором : Першою лубенською державною нотаріальною конторою за № 9264198 внесено відомості про тип обтяження : арешт нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_5 об`єктом обтяження являється будинок номер АДРЕСА_1 . Заявником обтяження виступало СУ УМВС України в Полтавській області. Підставою для обтяження являлася постанова про накладення арешту на майно від 19.11.2009 р.

В судовому засіданні з`ясовано, що слідчий СУ ОСОБА_6 виніс постанову про арешт майна ОСОБА_5 в межах кримінальної справи № 09140423.

З урахуванням викладеного, а також того факту що санкція ч. 1 ст. 358 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність потреби в арешті зазначеного майна.

Слідчий суддя вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду даного клопотання про зняття арешту відповідно до ст. 170, 174 КПК України, арешт, накладений на майно ОСОБА_5 , не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме : будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в Полтавській області ОСОБА_6 від 19.11.2009 року у кримінальному провадженні № 0000587 (колишня кримінальна справа № 09140423).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1