Справа № 356/1260/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/460/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 26.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого та захисника на вирок Березанського міського суду Київської області від 13 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карпинськ Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, непрацюючого, неодруженого, раніше притягувався до кримінальної відповідальності,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, 17.04.2017 близько 23 години ночі, перебуваючи біля метро Петрівка в м. Києві та будучи в стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення злочину проти громадської безпеки, а саме ОСОБА_7 , вирішив по телефону повідомити неправдиву інформацію про мінування державної установи «Березанська ВК №95» розташованої у м. Березань Київської області. Відтак, маючи образу на працівників Березанської виправної колонії №95, ОСОБА_7 за допомогою власного мобільного телефону з абонентським номером оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 , зателефонував на лінію «102» та повідомив неправдиву інформацію про те, що на території ДУ «Березанська ВК №95», закладено протипіхотну міну «МОН-50». Виїздом на місце слідчо-оперативної групи та групи швидкого реагування ДУ «Березанської ВК №95» інформація - щодо мінування установи не підтвердилась.
Вироком Березанського міського суду Київської області від 13 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 259 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник на вказаний вирок подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
Вважають вирок суду першої інстанції необ`єктивним, неповним, обставини, які мають істотне значення для справи належним чином не з`ясовані. Не було враховано ряд пом`якшуючих обставин, такі як щире каяття, наявність статусу учасника бойових дій, збіг тяжких життєвих обставин.
Вказують, що судом першої інстанції не взято до уваги, той факт, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій та з 2002 року перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра. Проте ні орган досудового розслідування, ні суд першої інстанції не призначили судово-психіатричну експертизу щодо того, чи міг ОСОБА_7 розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Зазначають, що ОСОБА_7 має право на застосування відносно нього закону про амністію.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції, відповідно до ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Згідно вироку, суд визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні завідомо неправдивого повідомлення про знищення об`єкту власності, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_7 по телефону повідомив неправдиву інформацію про мінування державної установи «Березанська ВК №95» розташованої у м. Березань Київської області. Маючи образу на працівників Березанської виправної колонії №95, ОСОБА_7 за допомогою власного мобільного телефону з абонентським номером оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 , зателефонував на лінію «102» та повідомив неправдиву інформацію про те, що на території ДУ «Березанська ВК №95», закладено протипіхотну міну «МОН-50». Виїздом на місце слідчо-оперативної групи та групи швидкого реагування ДУ «Березанської ВК №95» інформація - щодо мінування установи не підтвердилась.
Частиною 1 статті 19 КК України передбачено, що осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Пунктом 3 частини 2 вищевказаної статті передбачено, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Відповідно до презумпції психічного здоров`я, що відображена в ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-ІІІ, кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах і в порядку, передбачених законом.
Проте, в порушення вказаних вимог, при дослідженні вказаних вище обставин судом першої інстанції були допущені порушення кримінального процесуального закону України.
Відповідно до положень ст. 349 КПК України, суд першої інстанції був зобов`язаний повною мірою дослідити відомості, що характеризують особу обвинуваченого. Так, в оскаржуваному вироку зазначено, що ОСОБА_7 з 2002 року перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра.Проте, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 невірно дослідив дані про особу обвинуваченого і, як наслідок, не звернув це увагу.
Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи викладене, колегія судді знаходить слушними доводи обвинуваченого та захисника про те, що судове рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Вказані порушення є істотними і такими, що перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника - задовольнити, а вирок Березанського міського суду Київської області від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 259 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:
Судді: