Справа № 721/507/17
Провадження №1-кп/713/181/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 ,та ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , , неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Вижницької РДА ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № від 18.03.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, не одруженого раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 304 ч.1 КК України.

Неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Довгопілля Путильського району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_2 , учениці Конятинської ЗОШ 11-го класу, неодруженої, раніше не судимої;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 17.03.2017 року близько 23 год. 30 хв. переслідуючи корисливу мету, направлену таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб поєднаною з проникненням у приміщення, діючи умисно, протиправно, попередньо домовившись з неповнолітньою ОСОБА_7 , шляхом пошкодження віконної рами, а саме розбиття скла, переконавшись що його ніхто не бачить проник до продуктового магазину п/п ОСОБА_10 який розташований в Селятин Путильського району Чернівецької області, де діючи умисно, таємно викрав товарно-матеріальні цінності, а саме тютюнові вироби різник марок, а саме: Честер, Бонд, Прилуки, Пріма, Ротманс, Парламент, Мальборо, Кент, Браз, один коньяк Коблево, шість пляшок вина Такадо, упаковку Снікесів, упаковку цукерок Еклер, шоколадки «Корона» та «Міленіум», чотири ваучери поповнення рахунку Київстар., та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми діями гр. ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_7 завдала матеріальної шкоди потерпілій гр. ОСОБА_10 на загальну суму 14 тис. 811 гривень.

Крім цього ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою діючи умисно, за попередньою змовою із останньою з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна втягнув останню в злочинну діяльність, а саме 17.03.2017 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою із неповнолітньою ОСОБА_7 , вчинив крадіжку поєднану з проникненням у приміщення, а саме до продуктового магазину п/п ОСОБА_10 , викрали товарно-матеріальні цінності.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , вину визнав вказував на те, що точної дати не пам`ятає , однак повертаючись додому запропонував дівчині, з якою він зустрічався ОСОБА_7 щоб вони вчинили крадіжку. Вона стояла на вулиці , а він вибив вікно каменем та передавав викрадене майно. Викрадене сховали неподалік школи , сигарети продав, продукти харчування сам споживав . Гроші, які отримав від продажу сигарет не ділив з ОСОБА_7 . Він знав , що вона неповнолітня але не задумувався над тим. Цивільний позов визнав частково.

В судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала посилалася на обставини вказані в обвинувальному акті. Зазначала, що ОСОБА_6 запропонував вчинити крадіжку, хоча вона спочатку не погоджувалася, а потім надала згоду. Просила суворо не карати. Цивільний позов визнала частково.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_7 не оспорюють фактичні обставини по справі, вони та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_6 дослідженням даних про особу.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 , та неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_7 кримінальне правопорушення слід кваліфікувати: за ст. 185 ч.3 КК України, оскільки вони шляхом проникнення в приміщення вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Крім того дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки він втягнув неповнолітню ОСОБА_7 в злочинну діяльність.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив тяжкі злочини, визнає вину в його скоєнні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшує йому покарання, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, тяжких наслідків від скоєного не наступило, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, по місцю проживання характеризується позитивно, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , можливе без реального відбування покарання, саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання неповнолітній ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5 роз`яснено, що перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99 - 102 КК.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд, вважає ,що зазначені пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави до застосування вимог ст. 69 КК України до неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 ..

Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

При обранні , покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України віднесеного до категорії тяжкого злочину, дані про особу винної, яка має задовільний стан здоров`я та загального розвитку, по місцю проживання характеризується позитивно, після вчинення злочину не допускала інших правопорушень, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває .

Згідно досудової доповіді Путильського районного сектору з питань пробації стосовно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і становить низький рівень небезпеки для суспільства.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно і призначає їй покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. ст.69, 75,76, 104 КК України.

Що стосується заявленого по справі цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди злочинними діями, яка просила солідарно відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 32327 грн. та моральну шкоди у розмірі 15000 грн., яка заподіяна злочинами у кримінальному проваджені, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що майнова шкода заподіяна діями обвинувачених згідно обвинувального акту становить 14 811 грн.

Згідно копій квитанцій ,які знаходяться в матеріалах справи обвинуваченими добровільно відшкодована матеріальна шкода у сумі ( 8500+5000+2000+1300 =16 800 грн.)

Отже , враховуючи вище викладене суд, вважає, що в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити ,оскільки суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення .

Що стосується позовних вимог про стягнення з обвинувачених на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмір 15000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинувачених частково, стягнувши з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (яка є законним представником неповнолітньої) на користь потерпілої ОСОБА_10 2200 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Ст.ст 1178, 1179 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її бать- ками (усиновлювачами), опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи; закладом охорони здоров`я, іншим закладом або особою, що зобов`язані здійснювати нагляд за мало- літньою особою або які за законом здійснюють щодо малолітньої особи функції опікуна. Неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає дає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником.

Речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання щодо судових витрат вирішити в порядку ст. 124 КПК України .

Заходи забезпечення кримінального провадження, в ході досудового розслідування, не застосовані.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 , 304 ч. 1 КК України та призначити йому покарання

за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі ;

за ч.1 ст. 304 КК України - у виді 3 (трьох) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначити у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати винною неповнолітню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 6 ( місяців) позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнюо обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на неї судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителів АДРЕСА_2 - на користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жительки АДРЕСА_3 - моральну шкоду в сумі 2200 ( дві тисячі двісті гривень) . В решті позовних вимог відмовити .

Речові докази: коробка з під парфумів з цукерками марки «Рошен», три обгортки від шоколадки «Снікерс» ,одна обгортка від шоколадки «Корона», 5 рукописних записок в яких зазначено кількість тютюнових виробів та їх вартість, два відрізки ТДП, та один гіпсовий зліпок, які знаходяться в камері речових доказів Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькі області знищити .

Кросівки чорного кольору, які знаходяться в камері речових доказів Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькі області повернути ОСОБА_6

Стягнути з ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати за проведення експертиз у сумі 2007 грн. 35 коп. ( 371.10+865.90+770.35) в дохід держави .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1