АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/181/18 Справа № 201/785/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді начальника відділу споживчого ринку та захисту прав споживачів Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 24 березня 2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором належними та достатніми доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд прийшов до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, має неповнолітню дитину, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки. Вищевказане свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме цілодобового домашнього арешту, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в повному обсязі та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці з визначенням застави у розмірі 240 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , останній може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1)Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий корупційний злочин, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може

переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: враховуючи, що ОСОБА_8 займає посаду начальника відділу споживчого ринку та захисту прав споживачів Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради, перебуваючи на свободі він матиме реальну можливість знищити сховати речі або документи які мають значення для кримінального провадження.

3)Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган

розслідування вважає, що ОСОБА_8 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням;

4)Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: на даний час орган досудового розслідування

встановлює факт можливого систематичного вчинення ОСОБА_8 аналогічних злочинів та вважає, що останній може продовжити вчинювати аналогічні злочини, або при

здійсненні тиску на свідка вчинити інший злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 26 січня 2018 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3