справа №622/638/17
провадження №1-кп/619/88/18
УХВАЛА

20 квітня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одноробівка Золочівського району Харківської області , українця , громадянина України, освіта - середня, одруженого, офіційно не працюючого, інваліда 2 групи з дитинства , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.04.2017 року за ст. 185 ч. 3 КК України - 3 роки позбавлення волі , відповідно до ст. 75 КК України - звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік
у вчинені кримінальних злочинів передбачених ч.2 , ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 297 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 року до Дергачівського районного суду Харківської області з Апеляційного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінальних злочинів передбачених ч.2 , ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 297 КК України внесених до ЄРДР за № 0000135 від 11 березня 2017 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.02.2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у зв*язку зі спливом строку тримання під вартою, вказавши суду, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме існують підстави переховування обвинуваченого від органів суду, впливання на свідків, а також враховуючи, що обвинувачений підозрюються в скоєнні тяжких злочинів .

Захисник обвинуваченого, обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважали можливим обвинуваченому застосувати більш м`який запобіжний захід.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, в клопотанні захисника і обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Згідно ст. 331 КПК України …під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому умисних тяжких злочинів, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

До того ж, судове провадження не завершено, не допитані всі свідки, не досліджені матеріали справи, при цьому суд вважає, що існують ризики, які передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про підозру про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також ті обставини, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів в період іспитового строку, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Керуючись ст.ст. 331 , 392 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінальних злочинів передбачених ч.2 , ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 297 КК України вважати продовженим до 20 червня 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1