АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1525/17 Справа № 206/6265/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000029 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, не зареєстрованого, утримується у СІЗО м. Дніпропетровська, раніше судимого:

- 29.03.2006 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі;

- 22.10.2008 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- 12.07.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі;

- 04.03.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 1 рік 5 місяців позбавлення волі;

- 27.05.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 22.09.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі,

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засудженоза ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком з покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2016 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (двох) років 1 (одного) місяця.

Строк відбуття покарання відраховується з моменту фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 28 грудня 2016 року по 14 березня 2017 року.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та призначене йому покарання просить вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська скасувати, та зарахувати йому весь строк попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

В обґрунтуванні апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що він з 11 лютого 2016 року знаходився під вартою, що не було враховано судом першої інстанціїї при розгляді його клопотання поданого в рамках даного кримінального провадження, а тому просить зарахувати відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення у строку покарання саме з 11 лютого 2017 року по дату набрання вироком законної сили. .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, у 08.01.2016 року приблизно о 06 год. 30 хв. перебуваючи в приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 43-д, діючи умисно, таємно, повторно викрав майно супермаркету ТОВ «Омега» вартістю 363,84 грн., з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Повідомлений про час та місце розгляду справи обвинувачений в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі на ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутність,

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні та вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, учасниками кримінального провадження та сторонами не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 про безпідставне не зарахування судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення в строк покарання його знаходження під вартою саме з 11 лютого 2016 року на думку колегії суддів необґрунтовані виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався.

А отже виходячи з наведеного суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, обґрунтовано зарахував строк попереднього ув`язнення за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2016 року, а саме з 28 грудня 2016 року по 14 березня 2017 року.

Суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ч. 5 ст. 72 КК України зі внесеними змінами Законом України № 838 19 від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4