АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/8906/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1508/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

адвокатів - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 645/8906/15-к за обвинуваченням ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 і прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 9 березня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 9 березня 2017 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньотехнічною освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
визнано винним і засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньотехнічною освітою, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст.89 КК України,
визнано винним і засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років 3 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 також виправдано за ст. 186 ч.2 КК України по епізодах, де є потерпілими ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Строк покарання ухвалено рахувати з 31 серпня 2015 року.
До набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільні позови ОСОБА_13 і ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 14795 гривень, моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 - матеріальну шкоду в розмірі 20000гривень, моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз 613,80 грн. на користь держави.

С вироком не погодилися: обвинувачений ОСОБА_10 , його захисник адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_9 і прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_10 і його захисник адвокат ОСОБА_7 , з урахуванням змін і доповнень, просили скасувати вирок у частині, виправдати обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України за фактом грабежу ОСОБА_13 , застосувати амністію.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив скасувати вирок, змінити правову кваліфікацію його дій і пом`якшити покарання.

Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 просив скасувати вирок щодо ОСОБА_10 , ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_10 за всім об`ємом обвинувачення.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинувачених та їхніх захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно вимог п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно вимог ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції вважав установленим, що 2 серпня 2015 року приблизно о 13.30 годині ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , знаходячись на вулиці Енергетичній в місті Харкові, поблизу заводу «Турбоатом» за адресою: м. Харків, вул. Енергетична, 3, побачили незнайому їм громадянку ОСОБА_14 , на шиї якої були ювілейні прикраси у вигляді золотого ланцюжка з кулоном, і, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, згідно розподілених ролей, продовжуючи рухатися назустріч ОСОБА_14 , а коли ОСОБА_14 проходила повз них, ОСОБА_10 відволік її увагу потерпілої, а ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_10 , відкрито зірвав з шиї ОСОБА_14 золотий ланцюжок разом з кулоном із срібла, тобто відкрито викрав це майно. Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зникли з місця злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

14 серпня 2015 року приблизно о 17-00 годині ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці Салтівське Шосе в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_12 , яка рухалась йому назустріч. Побачивши, що на шиї у ОСОБА_12 є ювелірна прикраса у вигляді срібного ланцюжка з золотим напиленням разом із золотою ладанкою, ОСОБА_9 біля будинку №156 по вулиці Салтівське Шосе, порівнявшись з нею, діючи умисно, повторно, відрито зірвав з шиї ОСОБА_12 цей ланцюжок, на якому знаходилась золота ладанка вагою 1 грам, тобто відкрито викрав чуже майно на суму 440,46гривень.

19 серпня 2015 року приблизно о 12-00 годині ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці Салтівське Шосе в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_15 , яка разом із неповнолітньою дитиною рухались в його напрямку. Побачивши на шиї у ОСОБА_15 ювелірні прикраси у вигляді золотого ланцюжка з золотим хрестиком, ОСОБА_9 направився назустріч і, порівнявшись з нею поблизу перехрестя вулиці Салтівське Шосе та вулиці Болонської, діючи умисно, повторно, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_15 золотий ланцюжок вагою 2 грами, на якому знаходився золотий хрестик вагою 4 грама, тобто відкрито викрав чуже майно вартістю відповідно 9050,80гривень та 1810,00гривень та з місця злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.

Згідно вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В усякому разі обвинувачення має бути конкретним. Частина 2 ст.186 КК України, за якою засуджено обвинувачених, передбачає відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб. Відповідальність за чч. 4 та 5 ст.186 КК України передбачено за грабіж, вчинений відповідно у великих та особливо великих розмірах. Тобто розмір шкоди, яку заподіяно особі, має значення для кваліфікації. Суд першої інстанції, визнаючи обвинувачених винними в грабежі щодо ОСОБА_14 , узагалі не зазначив розмір матеріальної шкоди.

Крім того, суд першої інстанції передчасно, без належної оцінки наявних доказів ухвалив рішення про виправдання ОСОБА_10 у частині обвинувачення. При цьому, було порушено вимоги п.1 ч.3 ст.374 КПК України, згідно якого у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_10 , за яким його було виправдано, оскаржуваний вирок не містить.

При новому розгляді судові слід урахувати зазначене, належним чином дослідити обставини кримінального провадження та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Що стосується заяв про застосування амністії, це итання може бути вирішено після набрання законної сили остаточним рішенням, яке буде ухвалено за результатом нового розгляду.

Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 і прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 9 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 20 січня 2018 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ____________________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18