Справа № 125/1133/17
Провадження №11-кп/772/1331/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «16» листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000182 від 16 квітня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Браїлів Жмеринського району
Вінницької області,
українця, громадянина України,
не працюючого, інваліда 3 групи
раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
За участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого : ОСОБА_6
за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року, -
В с т а н о в и в:
Згідно вироку Барського районного суду Вінницької області від 21.08.2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено ряд обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у сумі 2111, 04 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що 15.04.2016 близько 17.00 години водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою м. Любар м. Нова Ушиця, яка проходить через с. Іванівці Барського району Вінницької області, у напрямку м. Бар, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з мотоциклом «Kanuni Savage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався належною смугою руху у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення транспортних засобів ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №34 від 28.03.2017 у ОСОБА_9 мали місце: відкритий перелом середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки, закритий перелом головки лівої малогомілкової кістки, рвано-скальпована рана лівої стопи, відкритий перелом 1-ї плюсневої кістки лівої стопи, внутрішньо-суглобовий скалковий перелом основи проксимальної фаланги 1-го пальця, травматична ампутація 1, 2 пальців лівої стопи, а також рана в верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні.
Відповідно до висновку експертизи дослідження обставин і механізму ДТП №897а від 28.11.2016 у діях водія автомобіля «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України та вимогам дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 2.9 (а), 10.1 ПДР України, вказане порушення знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали у зв`язку з ДТП.
Не погодившись із вироком суду заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи юридичної кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 злочину, ставить питання про скасування вироку Барського районного суду Вінницької області від 21.08.2017 року, в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування траспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ст. 76 України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В решті вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 порушив вимог роз`яснень постанови пленуму Верховного суду України №7 від 24.10. 2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання». Вказує на те, що санкцією статті ч.2 ст. 286 КК України , передбачено основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами або без такого. Однак в порушення зазначених вимог, суд взагалі не зазначив, в резолютивній частині свої рішення щодо призначення чи не призначення додаткового покарання та не обґрунтував це в мотивувальній частині вироку. Заступник прокурора зазначає, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за результатами якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, крім того перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому на його думку обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора та вважає вирок суду законним та обгрунтованим, прокурора, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 , суд вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Вінницької області підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження є обгрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України - є правильною та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого , у якому він повністю розкаявся , так і показами самого потерпілого, та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.
Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку апеляційного суду , не відповідає характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції взяв до уваги як пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, а також врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, характеристики та призначив обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, однак враховуючи особу обвинуваченого, його характеристики, думку потерпілого, негативного ставлення до скоєного, бажання обвинуваченого самостійно стати на шлях виправлення, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На думку апеляційного суду визначений судом вид та розмір основного покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.
При цьому суд правильно прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без його ізоляції від суспільства та обґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею(частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Натомість, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги заступника прокурора Вінницької області в частині безпідставного незастосування судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважає це рішення необґрунтованим, оскільки з вироку суду вбачається, що обвинуваченим при керуванні транспортним засобом були грубо порушені ПДР України, а саме ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, та при цьому, хоча кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України і належить до таких, що вчиненні з необережності , однак в даній ситуації перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 свідомо сів за кермо автомобіля, розуміючи, що знаходиться в нетверезому стані, тобто скоїв даний злочин, не замислюючись при цьому, що вживання алкоголю за кермом може призвести до таких наслідків, як тяжкі тілесні ушкодження або взагалі - смерть людини.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин кримінального провадження, апеляційни суд приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання з постановленням в цій частині нового вироку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької облсаті ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, постановити свій вирок.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ст. 76 України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: