Справа № 308/1224/18-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 та особи, яка подала
апеляційну скаргу ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11-сс/777/132/18, за апеляційною скаргою, яку подав ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що право ОСОБА_6 на оскарження постанови про закриття кримінального провадження не підтверджено, оскільки ОСОБА_6 не додано до скарги доказів про те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема, процесуального документу про визнання його потерпілим. Крім того, вказується на те, що ОСОБА_6 до скарги не додано й копії постанови, про скасування якої ним порушується питання, у зв`язку з чим, слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання щодо правомірності розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України. Тому, врахувавши те, що ОСОБА_6 до скарги не додано оскаржуваного рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення ОСОБА_6 скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, і відмовив у відкритті провадження за поданою ОСОБА_6 скаргою, роз`яснивши ОСОБА_6 , що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді в передбаченому КПК України порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що подана ним заява повинна була бути розглянута до 10.02.2018, однак, постанову про результат розгляду його заяви він отримав 13.02.2018. Крім того, вказує на те, що, відмовивши у відкритті провадження за поданою ним скаргою та, не розглянувши суті, слідчий суддя позбавив його можливості обґрунтувати свою позицію в судовому засіданні та права на судовий захист своїх інтересів, і у свою чергу, порушив передбачені ст. ст. 9, 21 та 24 КПК України загальні засади кримінального провадження. Разом із тим, посилається на те, що ним оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні такої процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити відповідно до кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, слідчий суддя відмовив у відкритті провадження безпідставно та в порушення вимог ст. 303 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд провадження за скаргою в Ужгородському міськрайонному суді.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , яка судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з таких підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвала слідчого судді від 07.02.2017 була постановлена без участі ОСОБА_6 , а її копію ОСОБА_6 отримав 13.02.2018, що підтверджується його розпискою, яка міститься на форзаці справи. Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 подав до апеляційного суду 15.02.2018, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто в межах передбаченого ч. 3 ст. 395 КПК України п`ятиденного строку з дня отримання копії ухвали, що у свою чергу свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ним не пропущений.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за поданою ОСОБА_6 скаргою, посилаючись на те, що право ОСОБА_6 на оскарження постанови про закриття кримінального провадження не підтверджено, оскільки ОСОБА_6 не додано до скарги доказів про те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема, процесуального документа про визнання його потерпілим, а також на те, що ОСОБА_6 до скарги не додано й копії постанови, про скасування якої ним порушується питання, у зв`язку з чим, слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання щодо правомірності розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України.
Однак, колегія суддів не погоджується з вищенаведеним висновком слідчого судді з огляду на таке.
Крім того, проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів виявила суперечності в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали, зокрема, як убачається зі змісту ухвали, слідчий суддя з наведених в ухвалі підстав прийшов до висновків як про повернення скарги, так і про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою одночасно, при цьому, не врахувавши, що відповідно до ст. 304 КПК України повернення скарги та відмова у відкритті провадження за скаргою є різними правовими інститутами, які застосовуються слідчим суддею при встановленні в ході перевірки чи розгляду скарги різних передбачених кримінальним процесуальним законом обставин (ч. ч. 2, 4 ст. 304 КПК України).
При оцінці тверджень про те, що ОСОБА_6 до скарги не додано процесуального документа про визнання його потерпілим, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог КПК України слідчий за результатами подання заяви про вчинений злочин не зобов`язаний постановляти процесуальне рішення про визнання тієї чи іншої особи потерпілим у справі.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, відмовивши у відкритті провадження за поданою ОСОБА_6 скаргою та повернувши її скаржнику з наведених в ухвалі підстав, слідчий суддя не врахував положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у частині права на справедливий судовий розгляд справи; ст. 21 КПК України щодо доступу особи до правосуддя; ст. 24 КПК України щодо права, що регламентує можливість оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення чи не врахування слідчим суддею, судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 з наведених в ухвалі підстав і прийнявши рішення без участі скаржника, при цьому, допустившись суперечності у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали, слідчий суддя порушив передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема, верховенство права та законність, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9 цього Кодексу, порушив право особи на доступ до правосуддя, що у свою чергу перешкодило слідчому судді повно та всебічно розглянути подану ОСОБА_6 скаргу, перевірити зазначені в ній доводи, а також вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги апеляційним судом, що у свою чергу зумовлює скасування постановленого слідчим суддею судового рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також враховує положення ст. 404 КПК України щодо розгляду апеляційної скарги в межах заявлених вимог, зокрема, те, що ОСОБА_6 просить призначити новий розгляд скарги в Ужгородському міськрайонному суді, що у свою чергу свідчить про те, що, скасовуючи ухвалу слідчого судді, апеляційний суд не вправі розглядати подану ОСОБА_6 скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження по суті, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність нового розгляду скарги в суді першої інстанції.
При розгляді скарги слідчому судді необхідно ретельно перевірити її доводи й у залежності від здобутого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до положень ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: