Справа № 307/3075/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої/,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,
Цією ж ухвалою суд вирішив питання щодо обрання запобіжних заходів обвинуваченим, а саме:
ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 20.02.2018 по 20.04.2018.
ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період часу з 22 год. 00 хв. про 07 год. 00 хв. та покладено на нього обов`язки: заборона спілкуватись з потерпілою, ОСОБА_6 та свідками по справі, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт для належного оформлення суд зазначив, що він складений з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, під час досудового розслідування та до складання обвинувального акту прокурором не було роз`яснено обвинуваченим можливості та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних. Відповідне письмове роз`яснення, з урахуванням висновку Верховного Суду України у справ № 5-111кс15 як таке, що здійснено не до моменту складання обвинувального акту і долучене прокурором як таке, що здійснено після складання обвинувального акту, є істотним порушенням права на захист, а тому обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, оскільки це суперечитиме загальним засадам кримінального провадження та порушить право обвинувачених на захист.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду необґрунтованою у частині повернення обвинувального акту, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі всі необхідні відомості. Обставини, на які зіслався в ухвалі суд, як на підставу для повернення обвинувального акту, не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 роз`яснено прокурором їхнє право про можливість розгляду кримінального провадження щодо них судом присяжних ще до складання обвинувального акту та початку судового розгляду, на підтвердження чого до обвинувального акту та реєстру матеріалів долучено відповідні письмові розписки, як того вимагає ст. 384 КПК України. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно правого висновку ВСУ у справі №5-111кс15, на який зіслався суд, роз`яснення прокурором особі права на розгляд справи щодо неї судом присяжних є виключно інформуванням обвинуваченого про таку можливість з метою підготуватись до реалізації такого права і впевнення, що його рішення з цього приводу буде виваженим та обгрунтованим. З наведених підстав прокурор переконаний, що суд необґрунтовано повернув обвинувальний акт, що в свою чергу може перешкодити своєчасному його розгляду у визначені законом строки.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції у частині застосування запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_6 , вважає її необґрунтованою та незаконною, у зв`язку з чим просить її скасувати. Переконаний, що під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 було допущено неповноту судового розгляду та порушено главу 27 , ч. 3 ст. 315 КПК України. Вважає, що при розгляді справи суд був очевидно упередженим та необ`єктивним. Зокрема, вказує, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , що не передбачено чинним КПК України на даній стадії і аж ніяк не просив обрати йому запобіжний захід, як це протлумачив суд. Натомість суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 . Захисник також вважає, що суд застосовуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не мотивував належним чином прийнятого рішення, не перевірив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можливості застосування йому більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу суду про повернення обвинувального акту необґрунтованою у частині застування запобіжного заходу ОСОБА_6 . Стверджує, що при вирішенні цього питання суд допустив грубе порушення вимог КПК України. Зокрема, не перевірив належним чином обґрунтованість та законність заявленого прокурором клопотання щодо необхідності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, не врахував думку сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного захисту. Вказує, що строк тримання під вартою обвинуваченого наразі становить більше семи місяців. Водночас прокурор, як і суд у своїй ухвалі не мотивували обґрунтованості подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та не вказали з якими ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України це пов`язано. При цьому, суд безпідставно, на власний розсуд трактує клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, як клопотання про обрання запобіжного заходу. Переконаний, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам ст. 315 КПК України та практиці ЄСПЛ. З наведених підстав захисник просить застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання поданої ним апеляційної скарги і водночас заперечення проти апеляційних скарг захисників, думку представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечила проти апеляційних скарг захисників, вважаючи їх поданими всупереч вимог КПК України, та як такі, що не підлягають розгляду і є необгрунтованими, пояснення захисників про підтримання своїх апеляційних скарг та прохання про скасування ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , думку ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги та залишив питання про повернення обвинувального акту на розсуд суду, при вирішенні питання запобіжного заходу просив врахувати, що тривалий час перебуває під вартою, та що судом не враховано, що він має міцні соціальні зв`язки, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Параграф 3 Глави 24 КПК України регламентує вимоги до змісту обвинувального акту та порядок звернення з обвинувальним актом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України визначає конкретний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а в частині 3 статті перераховано документи, що додаються до нього, зокрема: 1)реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3)розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5)довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження.
Одночасно з переданням обвинувального акта до суду, прокурор зобов`язаний вручити під розписку його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику( ст. 293 КПК України).
Частиною 3 ст. 31 КПК України визначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.
Згідно з положеннями ст. 384 КПК України прокурор, суд, зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжним. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Зазначених положень кримінального процесуального закону прокурор, направляючи обвинувальний акт до суду, дотримався. З матеріалів доданих до обвинувального акту убачається, що до обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинувачених та захисників про вручення копії обвинувального акту, копії позовної заяви потерпілої ОСОБА_12 , розписка про роз`яснення права на розгляд кримінального провадження судом присяжних, де обвинувачений ОСОБА_11 , після роз`яснення йому прав зазначив, що бажає розгляд кримінального провадження судом присяжних( а.с. 122-130 т.1 ). Письмове роз`яснення права на суд присяжних датоване 16.12.2017. Обвинувальний акт поданий суду 18.12.2018( а.с. 138 т.1 ).
Як видно з журналу судових засідань, суд роз`яснив обвинуваченим право на розгляд кримінального провадження судом присяжних, обвинувачені відмовились від цього права ( а.с. 10-12 т.2).
Отже процедура роз`яснення прав в порядку ст. 384 КПК України була дотримана.
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зазначені відомості не взяв до уваги і замість перевірити обвинувальний акт на відповідність його критеріям визначеним у ч.1 ст. 291 КПК України, з надуманих підстав повернув обвинувальний акт прокурору. Його посилання на висновок, викладений Верховним Судом України у постанові № 5-111кс 15 від 25 червня 2015 року, є необгрунтованим, порушення, які були встановлені вищим судом стосувалися конкретного кримінального провадження і такі порушення прокурором у даному кримінальному провадженні не були допущені.
Крім того, положення ст. 458 КПК України про обов`язковість судових рішень Верховного Суду України втратила свою чинність.
Між тим, ст. 384 КПК України не конкретизоване в який саме час прокурор має роз`яснити обвинуваченому поо можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. Визначальним є те, що таке право має бути роз`яснено до передачі обвинувального акту до суду і письмове роз`яснення, поряд з розпискою про вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, має бути додане до обвинувального акту.
Зазначена невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірне застосування норм закону на підставі п.2 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення. Тому ухвала суду, якою обвинувальний акт повернуто прокурору як безпідставна, підлягає скасуванню, а обвинувальний акт - призначенню на новий судовий розгляд .
Не заслуговують на увагу заперечення представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 з приводу того, що апеляційний суд всупереч вимог КПК України прийняв до розгляду апеляційні скарги захисників щодо оскарження запобіжного заходу обраного судом обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.
Як встановлено, обвинувальний акт надійшов до суду 19.12.2017, підготовче судове засідання тривало з 22 грудня 2017 року по 19 лютого 2018 року. У цей період , а саме, 22.12.2017 суд постановив рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_11 і в наступному, 19.02.2018 постановив ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору і водночас цією ж ухвалою обрав запобіжні заходи обвинуваченим, зокрема, ОСОБА_6 - у виді тримання під вартою строком до 20 квітня 2018 року та ОСОБА_11 у виді домашнього арешту у певний час доби, з 25 лютого по 25 квітня 2018 року включно.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Ст. 5 Європейської Конвенції про права людини, яка регламентує право на свободу та особисту недоторканість, частиною 4 цієї статті гарантовано, "що кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним".
Оскільки питання застосування запобіжного заходу особі в разі постановлення судом рішення про повернення обвинувального акту прокурору, чинним КПК України не врегульовано та з урахуванням положення ч.4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми КПК України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України застосовуються положення відповідного міжнародного договору.
З урахуванням цього, апеляційний суд вважає апеляційні скарги захисників такими, що підлягають розгляду.
Разом з тим, апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають. Хоча і заслуговують на увагу апеляційні доводи про порушення судом норм КПК України, допущених при прийнятті ним рішення про продовження строку тримання під вартою (відповідно до ухвали від 22.12.2017 ) та обрання ( відповідно до ухвали від 19.02.2017 року) запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки суд всупереч вимог ч.4 ст. 201 КПК України не розглянув клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , подане суду 23.01.2018 протягом 3-х днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання, як цього вимагає ч.4 ст. 201 КПК України, що є істотним порушенням вимог КПК України.
Щодо апеляційних тверджень, що суд підмінив поняття висловлені прокурором у клопотанні про "продовження строку тримання під вартою" на поняття "обрання запобіжного заходу", апеляційний суд не вважає таким, що дає підстави для скасування ухвали в цій частині. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, про що вище було зазначено, суд 22.12.2017 своєю ухвалою за клопотанням прокурора продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 20 лютого 2018 року. У зв`язку із спливом цього строку, закономірно, що прокурор повторно звернувся з аналогічним клопотанням, яке суд прийняв до розгляду та розглянув у судовому засіданні 19.02.2018. Те, що суд в резолютивній частині вказав про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою замість продовження строку тримання під вартою, не змінює суті застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд не знаходить правових підстав для скасування ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 з урахуванням того, що обвинувальний акт направлений суду на стадію підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити;
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
В решті ухвалу суду залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: