Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/346/2018 Справа № 641/631/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001168 від 19 вересня 2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаської Лозової, Дергачівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх синів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 11.09.2017 приблизно о 17:00 год., знайшов в мережі інтернет особу, яка надає послуги вантажних перевезень та вантажника та в той же день зв`язався за допомогою мобільного телефону із вказаними особами - водієм ОСОБА_7 та вантажником ОСОБА_8 , запропонувавши останнім роботу з демонтажу розбірного кіоску, який знаходиться на торгівельному майданчику ДП «Завод ім. В.О. Малишева», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126 та з подальшим вивозом зазначеного майна до пункту прийому металобрухту.

В телефонній розмові ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , було обумовлено зустрітись 12.09.2017 біля станції метро ДП «Завод ім. В.О. Малишева», яка розташована за адресою: Харків, вул. Плеханівська, 126 для пред`явлення останнім документів, які встановлюють право власності ОСОБА_4 на вказаний кіоск.

Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, маючи умисел скоєння крадіжки чужого майна, діючи таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок майна підприємства, 12.09.2017 приблизно о 11:00 год., використовуючи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не були обізнані про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 та шляхом вільного доступу, на прохання ОСОБА_4 , погрузили розбірний кіоск інв. № 904647, який є власністю ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та знаходився на торгівельному майданчику ДП «Завод ім. В.О. Малишева», який розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126 до автотранспортного засобу КАМАЗ з державним номером НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на виконання вказівки ОСОБА_4 , направились на вказаному автотранспортному засобі до пункту прийому металобрухту, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 де на них чекав ОСОБА_4

12.09.2017 близько 12 год. 30 хв., після здійснення вигрузки та зважування кіоску на пункті прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою прибули співробітники поліції та зупинили протиправні дії ОСОБА_4 .

Відповідно до акту огляду та зважування спеціалістами ДП «Завод ім. В.О. Малишева» від 06.11.2017, вказане майно, являється розбірним кіоском інв. № 904647 загальною вагою 2120 кг, вартість якого складає 9540 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно 11.09.2017, він через мережу інтернет знайшов водія та вантажника, з якими домовився зустрітися 12.09.2017 для пред`явлення документів на кіоск який знаходиться на торгівельному майданчику ДП «Завод ім. В.О. Малишева», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126 для транспортування його до пункту прийому металобрухту. 12.09.2017 приблизно о 11:00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , погрузили розбірний кіоск, який знаходився на торгівельному майданчику ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та направились до пункту прийому металобрухту, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 8 де він них чекав, однак після вигрузки та зважування кіоску прибули співробітники поліції.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Представник потерпілого ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття та наявність на утриманні двох малолітніх синів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, що обтяжують його покарання відсутні.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, оскільки саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1-96-2 КК України відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № 5036 від 14 листопада 2018 року про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 263,88 грн., які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 263,88 грн. (двісті шістдесят три грн. 88 коп.).

Речовий доказ: металевий розбірний кіоск інв. № 904647 повернути ДП «Завод ім. В.О. Малишева».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1