Справа № 405/7425/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2017 р. м. Кропивницький
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).
Заслухавши заявника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
За наслідками проведеного досудового розслідування постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 16.11.2017 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, у тому числі, передбаченого ст. ст. 365,364,373,127,126 КК України.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою, та у строки, передбачені КПК України.
При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалков та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безструнним і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертів. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантії забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Разом з тим, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За змістом ч. 1 ст. 92 КПК України доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, під час допиту ОСОБА_5 в якості потерпілого, останній вказував на те, що посадові особи Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді розбитої вушної барабанної перепонки, внаслідок чого він втратив слух на ліве вухо, та викрученого мізинця лівої руки, який деформували неприродним чином. Внаслідок тиску та дій працівників поліції була подавлена його воля, що призвело до підписання ним протоколу допиту його в якості підозрюваного, згідно якого він визнавав вину у вчиненні ним, кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2,4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Разом з тим, на думку слідчого судді необхідне проведення медичного обстеження потерпілого ОСОБА_5 на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень у вигляді розбитої лівої вушної барабанної перепонки та викрученого мізинця лівої руки, а у разі встановлення тілесних ушкоджень, встановити чи не заподіяні зазначені ушкодження в період часу, коли особа перебувала під контролем держави.

Крім того, слідчим не повно перевірено доводи потерпілого щодо кола осіб, які здійснювали відносно нього недозволені методи слідства, оскільки в своїх поясненнях ОСОБА_5 зазначав, що у кабінеті перебувало 4 особи у цивільній формі, які катували його та місце де відбувались вказані обставини, а тому слідчому необхідно перевірити чи мали сторонні особи доступ до приміщення Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області 16.05.2017 року в якому мала місце дана подія.

Крім того, слідчим при проведенні досудового розслідування не проведено впізнання серед посадових осіб Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Враховуючи, що слідчим, на думку слідчого судді при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що містить суперечності, винесена передчасно на підставі неповно проведеного досудового розслідування, про що заявляє заявник, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх даних, а тому підлягає скасуванню.

Щодо заявленої вимоги про зобов`язання особи, яка здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням , ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 у зв`язку з неефективністю досудового розслідування, та призначення іншого слідчого та надати письмові вказівки призначеному слідчому стосовно проведення відповідних процесуальних дій слідчий суддя зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

За ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та, як визначено ч. 1 ст. 39 вказаного Кодексу, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Тобто обов`язок щодо контролю та організації проведення досудового розслідування покладено законодавством на керівника органу, який його здійснює у кримінальному провадженні та на процесуального керівника - прокурора. При цьому, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що скаргу подано з вимогами, що не можуть бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченому ст. 303 КПК України, а відтак скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 16.11.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000029 скасувати.
В іншій частині відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6