Провадження 11-кп/792/530/17
Категорія: ч. 2 ст. 189 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000055 від 19 квітня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою педагогічною освітою, працюючого охоронником ПП «Перлина Поділля 2005», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, і призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано термін перебування під вартою з 20.04.2016 року по 22.04.2016 року, з 28.04.2016 року по 16.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, обрано цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , вірменина, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого менеджером ТОВ «Мач», одруженого, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано термін перебування під вартою з 19.04.2016 року по 01.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Єреван, Вірменія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , вірменина, громадянина Вірменії, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 29 травня 2017 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зараховано термін перебування під вартою з 19.04.2016 року по 28.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 441 від 06.06.2016 року 660 грн. 30 коп., експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 403 від 30.05.2016 року 660 грн. 30 коп., а всього 1320 грн. 60 коп. віднесено на рахунок держави.

За вироком суду, в період з листопада 2014 року по 19 квітня 2016 року, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом погроз застосування насильства, вимагали у ОСОБА_13 передачі грошей в сумі 20 000 грн.

Так, наприкінці листопада 2014 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом вимагання, зустрілись з ОСОБА_13 в дворі будинку АДРЕСА_4 та, погрожуючи останньому насильством, висунули вимогу передати їм грошові кошти в сумі 20 000 гривень. З метою реалізації своїх намірів, ОСОБА_7 наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_13 .

В період з кінця листопада до середини грудня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово погрожували фізичною розправою ОСОБА_13 та вимагали пришвидшити передачу коштів.

В середині грудня 2014 року близько 1 години 15 хвилин ОСОБА_13 під погрозою фізичної розправи зі сторони ОСОБА_8 , що діяв за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зустрівся з останніми біля магазину по вул. Івана Франка в м. Хмельницькому, де ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в автомобілі марки «Volkswagen Golf» повторно вимагали у потерпілого гроші. Почувши відмову, ОСОБА_7 наніс кілька ударів кулаком правої руки по різних частинах тіла ОСОБА_13 .. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 наніс потерпілому удар кулаком в грудну клітину та предметом, що був схожий на пістолет, погрожував розправою у разі відмови передати 20 000 грн.

В кінці грудня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 випадково зустрілись з ОСОБА_13 на перехресті проспекту Миру та вулиці Свободи у м. Хмельницькому, де ОСОБА_9 погодився прийняти участь у вимаганні грошей в сумі 20 000 грн. від потерпілого, шляхом здійснення психічного тиску на останнього.

18 квітня 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_14 неподалік будинку АДРЕСА_5 під психічним тиском вимагали у ОСОБА_13 за будь-яких обставин передати ОСОБА_7 гроші. Тоді ж, побоюючись за своє здоров`я, ОСОБА_13 передав ОСОБА_9 та ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 1 000 грн., які були при ньому.

19 квітня 2016 року близько 21 години 00 хвилин неподалік ТЦ «Офіс-Центр», що по вул. Подільській, 93, в м. Хмельницькому потерпілий передав ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ще 5000 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом застосування до потерпілого погрози насильства заволоділи належними ОСОБА_13 коштами в сумі 6 000 гривень.

Своїми незаконними умисними діями, які виразились у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_13 .

З таким вироком не погодились обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_15 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 29 травня 2017 року змінити. Виключити з обвинувачення вчинення ним вимагання за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 коштів у ОСОБА_13 в сумі 20 000 грн. у 2014 році. Застосувати до призначеного йому покарання у виді позбавлення волі приписи ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Не оспорюючи правильності кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення, вважає, що вирок підлягає зміні, оскільки висновки суду, зазначені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, так як призначене йому покарання є надто суворим.

Зазначає, що дійсно, у квітні 2016 року вчинив разом з ОСОБА_9 кримінальне правопорушення відносно потерпілого. Однак, у 2014 році не вчиняв вимагання. Так, у 2014 році він з ОСОБА_9 на прохання потерпілого допомогли повернути йому кошти, які він позичив знайомому ОСОБА_16 , у розмірі 10 000 грн. При цьому домовились, що частину коштів, а саме: 15000 грн. від 30000 грн., повернутих ОСОБА_16 потерпілому, останній передасть їм. Оскільки ОСОБА_13 цього не зробив, разом з ОСОБА_7 вирішили обманути його та попросити кошти для вирішення нібито наявних у ОСОБА_7 проблем з міліцією. Через деякий час ОСОБА_13 зателефонував та повідомив, що ОСОБА_7 коштами допомагати не буде, оскільки через знайомих дізнався, що будь-які проблеми у ОСОБА_7 з міліцією відсутні. Більше з потерпілим до квітня 2016 року вони не бачились. Натомість, ОСОБА_13 дав суду непослідовні та неузгоджені між собою покази.

Щодо призначеного покарання, то вважає його занадто суворим, оскільки шкоду потерпілому відшкодував, вину визнав, щиро покаявся, на утриманні має малолітнього сина.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 містить аналогічні обвинуваченому ОСОБА_8 вимоги. Вважає, що суд помилково, вказавши у вироку період вимагання, який окреслюється листопадом 2014 року 19 квітня 2016 року, визначивши суб`єктний склад співучасників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , у описовій частині вироку одночасно ствердив про вчинення згаданими обвинуваченими окремих кримінальних правопорушень, які розділені і суб`єктивно, і в часі, а також місці та способі їх вчинення. Натомість, до вчинення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 вказаного злочину ОСОБА_7 не причетний, так само, як і ОСОБА_9 до вимагання ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 коштів у ОСОБА_13 , котре за вироком суду, начебто, мало місце у 2014 році. Суд побудував свій вирок на припущеннях та показах потерпілого. Натомість, такі суперечать як показам його дружини свідка ОСОБА_17 , так і даним протоколу за наслідками ОРЗ в рамках оперативно-розшукової справи.

Призначаючи покарання, суд не врахував молодий вік обвинуваченого ОСОБА_8 , його щире каяття, сімейний стан, відсутність попередніх судимостей, відшкодування потерпілому шкоди, батьківство по відношенню до малолітньої дитини.

ОСОБА_9 , звертаючись з апеляційною скаргою, просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 29 травня 2017 року скасувати, призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, обравши йому більш м`яке покарання.

Вважає, що суд першої інстанції обрав йому занадто суворе покарання, не врахувавши: визнання вини; щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку та заподіяної шкоди; прохання потерпілого його суворо не карати; позитивну характеристику за місцем проживання та перебування; відсутність судимостей; вчинення злочину у молодому віці; відсутність обтяжуючих обставин.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 29 травня 2017 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 189 КК України закрити на підставі ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу злочину. Під час розгляду апеляційної скарги також просив повторно допитати обвинувачених, потерпілого, дослідити характеризуючи матеріали на обвинувачених.

Вважає вирок несправедливим, необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом не надано оцінки показам потерпілого про те, що ОСОБА_7 йому застосуванням насильства не погрожував, коштів не вимагав. Інші, будь-які докази вини його підзахисного у вчиненні вимагання відсутні.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянти свої скарги підтримали з мотивів, які в них викладені. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_15 ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного.

Прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Потерпілий ОСОБА_13 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про його час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, згідно письмової заяви просив справу слухати у його відсутність.

Заслухавши доводи апелянтів, заперечення прокурора, надавши їм право виступу у судових дебатах та обвинуваченим останнє слово, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність їх часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в період з листопада 2014 року по 19 квітня 2016 року, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом погроз застосування насильства, вимагали у ОСОБА_13 передачі грошей в сумі 20 000 грн.

Так, наприкінці листопада 2014 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом вимагання, зустрілись з ОСОБА_13 в дворі будинку АДРЕСА_4 та, погрожуючи останньому насильством, висунули вимогу передати їм грошові кошти в сумі 20 000 гривень. З метою реалізації своїх намірів, ОСОБА_7 наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_13 .

В період з кінця листопада до середини грудня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово погрожували фізичною розправою ОСОБА_13 та вимагали пришвидшити передачу коштів.

Всередині грудня 2014 року близько 1 години 15 хвилин ОСОБА_13 під погрозою фізичної розправи зі сторони ОСОБА_8 , що діяв за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зустрівся з останніми біля магазину по вул. Івана Франка в м. Хмельницькому, де ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в автомобілі марки «Volkswagen Golf» повторно вимагали у потерпілого гроші. Почувши відмову, ОСОБА_7 наніс кілька ударів кулаком правої руки по різних частинах тіла ОСОБА_13 .. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 наніс потерпілому удар кулаком в грудну клітину та предметом, що був схожий на пістолет, погрожував розправою у разі відмови передати 20 000 грн.

В кінці грудня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 випадково зустрілись з ОСОБА_13 на перехресті проспекту Миру та вулиці Свободи у м. Хмельницькому, де ОСОБА_9 погодився прийняти участь у вимаганні грошей в сумі 20 000 грн. від потерпілого, шляхом здійснення психічного тиску на останнього.

18 квітня 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_14 неподалік будинку АДРЕСА_5 під психічним тиском вимагали у ОСОБА_13 за будь-яких обставин передати ОСОБА_7 гроші. Тоді ж, побоюючись за своє здоров`я, ОСОБА_13 передав ОСОБА_9 та ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 1 000 грн., які були при ньому.

19 квітня 2016 року близько 21 години 00 хвилин неподалік ТЦ «Офіс-Центр», що по вул. Подільській, 93, в м. Хмельницькому потерпілий передав ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ще 5000 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом застосування до потерпілого погрози насильства заволоділи належними ОСОБА_13 коштами в сумі 6 000 гривень.

Своїми незаконними умисними діями, які виразились у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_13 .

При цьому, суд першої інстанції правильно обґрунтував своє рішення наявністю таких об`єктивних доказів вини обвинувачених, як:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 квітня 2016 року, з якого вбачається, що цього дня о 16 год. 10 хв. до ГУНП в Хмельницькій області звернувся з заявою ОСОБА_13 , посилаючись на те, що протягом листопада 2015 року - квітня 2016 року невідомі особи шляхом погроз застосування насильства та застосування насильства, яке виразилось у нанесені ударів руками в тулуб, погрозою застосування пістолету, зокрема у грудні 2015 року неподалік будинку АДРЕСА_6 , вимагають в нього передачу їм грошей в сумі 30000 гривень (Т. 1, а.п. 118, 119);

- повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 18 квітня 2016 року, адресоване Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області до ГУНП в Хмельницькій області, з якого вбачається, що відділом по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю вказаного Управління в установленому законом порядку одержана достатня інформація, яка свідчить про те, що ОСОБА_9 за попередньою змовою із невстановленими особами створив злочинну групу, яка спеціалізується на вимаганні грошових коштів як у фізичних осіб так і у приватних підприємств регіону. Зокрема, отримано інформацію про те, що в період з 18.04.2016 року ОСОБА_9 планує здійснити вимагання у мешканця м. Хмельницького ОСОБА_13 грошових коштів нібито за «надуманий борг» в сумі близько 30000 грн. (Т. 1, а.п. 120);

- протоколу огляду грошових коштів від 19 квітня 2016 року, складеного у період з 19 год. до 19 год. 20 хв. цього дня у присутності понятих та потерпілого, та фототаблиць, з яких вбачається, що були оглянуті купюри з відповідними номерами та серіями номіналом по 200 гривень в кількості 24 штуки, та по 100 гривень в кількості 2 штуки. Вказані грошові кошти на загальну суму 5000 гривень передані ОСОБА_13 та будуть використані для передачі невідомим особам, які вимагають в нього гроші (Т. 1, а.п. 122-131);

- протоколу огляду місця події від 19 квітня 2016 року, з якого вбачається, що на території навпроти ТЦ «Офіс-Центр» по вул. Подільській ОСОБА_9 видав, крім іншого, вміст кишень, зокрема: грошові кошти в сумі 5520 грн., з яких номера та серії купюр номіналом по 200 гривень в кількості 24 штуки та по 100 гривень в кількості 2 штуки, а всього 5000 грн., відповідають номерам, серіям та кількості купюр, вручених потерпілому для передачі особам, які вимагають гроші (Т. 1, а.п. 132-134);

- даними речових доказів (грошових купюр), переданими на відповідальне зберігання АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Хмельницькому (Т.1, а.п. 138-141);

- протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу, який тимчасово обмежує права людини, а саме аудіо-, відеоконтролю особи від 20 квітня 2016 року, з якого вбачається, що 18 квітня 2016 року близько 19 год. 48 хв. у дворі будинку, що розташований в м. Хмельницькому по вул. Проскурівського підпілля, 16, навпроти кав`ярні «Рукавичка» відбулася розмова ОСОБА_13 з ОСОБА_9 , під час якої до них підійшли два чоловіка вірменської національності, один з яких був ОСОБА_8 , які активно вступили у бесіду. Під час вказаної бесіди ОСОБА_9 спільно з останніми вимагали у ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 15000-16000 грн., та в якості завдатку вилучили в останнього автомобіль БМВ 525, державний номерний знак НОМЕР_1 . Цього ж дня о 21 год. 20 хв. ОСОБА_13 передав на вимогу ОСОБА_9 1000 грн. останньому. У подальшому ОСОБА_9 висловив вимогу потерпілому про передачу йому ще 12500 грн. частинами, а всього разом 600 доларів США, в іншому випадку вони його знайдуть. 19 квітня 2016 року о 19 год. 04 хв. при вході в приміщення ТЦ «Офіс-Центр» під час спільної розмови між ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_13 передав на вимогу ОСОБА_9 5000 грн. останньому та просив повернути вилучений у нього автомобіль (Т. 2, а.п. 193-198);

- протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу, який тимчасово обмежує права людини, а саме візуального спостереження від 11 травня 2016 року, з якого вбачається, що 18 квітня 2016 року о 19 год. 47 хв. ОСОБА_9 та його зв`язки ( ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ) зустрілися з ОСОБА_13 в м. Хмельницькому по вул. Проскурівського підпілля, після чого зайшли у двори будинку цієї ж вулиці, де 15 хвилин розмовляли; о 20 год. 05 хв. ОСОБА_13 вирушив у напрямку вулиці Вайсера в м. Хмельницькому; о 21 год. 20 хв. цього ж дня ОСОБА_13 повернувся на паркувальний майданчик по вул. Подільській у м. Хмельницькому, де перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та під час розмови ОСОБА_13 передав ОСОБА_9 кошти; о 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 , а на місце пасажира сів ОСОБА_8 ; 19 квітня 2016 року о 20 год. 58 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , прибувши на вищевказаному автомобілі (автомобілі потерпілого) на паркувальний майданчик поблизу ТЦ «Офіс-Центр» по вул. Подільська у м. Хмельницькому, підійшли до ОСОБА_13 ; в цей час ОСОБА_7 знаходився на протилежному боці вулиці Подільської та здійснював контрспостереження за діями ОСОБА_13 ; приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_13 передав кошти ОСОБА_9 ; о 21 год. 12 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані співробітниками Управління СБУ; в цей же час ОСОБА_7 сів до автомобіля ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_2 та на великій швидкості рушив на вищевказаних співробітників, чим створив загрозу наїзду, та на цій же швидкості продовжив рух по вул. Володимирській (Т. 2, а.п. 226-246);

- даними протоколу про результати проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11 травня 2016 року, з яких вбачається, що учасниками з`єднання були власники номерів телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відповідно. Під час даних з`єднань ОСОБА_9 призначав ОСОБА_13 місце зустрічей, в тому числі 18 квітня 2016 року близько о 20 год. 13 хв. та 19 квітня 2016 року о 20 год. 22 хв. біля ТЦ «Офіс-Центр» в м. Хмельницькому та погрожував останньому розправою у випадку, коли він не буде відповідати на його дзвінки; окрім того, з даних з`єднань, вбачається, що ОСОБА_9 неодноразово з ОСОБА_8 узгоджували спільність подальших дій щодо вимагання у ОСОБА_13 коштів (Т.1, а.п. 228-243);

- даними протоколу огляду місця події від 19 квітня 2016 року з фототаблицями до нього, зокрема автомобіля «ВАЗ 21144», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , з якого вбачається, що на підлозі перед пасажирським сидінням виявлено спортивну сумку чорного кольору, у якій, крім іншого, виявлено предмет, схожий на магазин до пістолета, у якому знаходяться п`ять предметів, схожих на набої до пістолета (Т. 1, а.п. 142-145, 146-150).

Окрім того, як видно з показань потерпілого, обвинувачені знають один одного давно. У 2014 році ОСОБА_9 був свідком того, як він розмовляв із знайомим ОСОБА_16 щодо повернення грошового боргу у сумі 10 000 грн., який обіцяв повернути з відсотками в розмірі 27 000 грн. У подальшому у розмову з приводу повернення коштів з ОСОБА_16 вступив ОСОБА_9 . Знає, що надалі як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 неодноразово зустрічались з ОСОБА_16 з приводу повернення йому боргу. Через деякий час ОСОБА_16 повернув йому борг у сумі 27 000 грн., з яких 7000 грн., за допомогу в їх поверненні, передав ОСОБА_9 . Останній повідомив, що вказані гроші поділить з ОСОБА_18 . Однак, приблизно через півроку, наприкінці листопада 2014 року до нього зателефонував ОСОБА_8 та запропонував зустрітись у дворі. Коли вийшов, то ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 висунули вимогу передати 20 000 грн. з метою залагодження проблем з правоохоронними органами, які виникли в останнього. Коли пояснив, що в нього немає таких коштів, отримав від ОСОБА_7 удар долонею правої руки по обличчю. У подальшому останні йому неодноразово телефонували та погрожували насильством. В середині грудня ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в автомобілі марки «Volkswagen Golf» повторно вимагали у нього гроші. При цьому, поки автомобіль рухався, ОСОБА_7 наніс йому кілька ударів кулаком правої руки по різних частинах тіла. Коли вийшли з автомобіля, то ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в грудну клітку, від чого він зігнувся та впав. У подальшому, ОСОБА_8 , погрожуючи предметом, схожим на пістолет, продовжував висувати вимогу про передачу 20 000 грн. До грудня 2015 року він з ними більше не бачився, оскільки змінив як місце проживання, так і номер телефону. В кінці грудня 2015 року він випадково зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які звинуватили його в тому, що він недобре поступив з ОСОБА_7 , у якого були проблеми, оскільки не допоміг йому грошима. 18 квітня 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_14 під психічним тиском, погрожуючи застосувати насильство, вимагали у нього передати для ОСОБА_7 гроші. Того дня він передав їм 1 000 грн., оскільки хвилювався за своє здоров`я. 19 квітня 2016 року змушений був передати ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ще 5000 грн.

Такі його покази узгоджуються з вищевикладеними об`єктивними доказами у справі та показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є необґрунтованими. Колегія суддів розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Натомість, посилання у скарзі на те, що суд першої інстанції помилково зазначив зміст показань потерпілого у вироку, оскільки він не пояснював, що ОСОБА_7 наносив йому удари, не ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема. прослуханих апеляційним судом звукозаписів судових засідань, в тому числі від 4 серпня 2016 року та від 29 серпня 2016 року. Як слідує з показань ОСОБА_13 , він чітко та послідовно, розповідаючи про обставини події та відповідаючи на запитання адвокатів, прокурора та суду, пояснював, що ОСОБА_7 під час зустрічей та вимагання коштів наносив йому удари.

Твердження в апеляційних скаргах ОСОБА_8 та його захисника, про те, що суд свій вирок в частині визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні вимагання разом з ОСОБА_7 у 2014 році, побудував на припущеннях також не знайшло свого підтвердження в апеляційному суді. Натомість, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердили, що за обіцяну винагороду допомагали потерпілому забирати борг в його знайомого ОСОБА_16 . Знали, що борг останній потерпілому повернув. Однак, винагороди не отримали. А тому, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 під вигаданим приводом намагались її отримати від потерпілого. Вказані покази в цій частині повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_17 , дружини потерплого.

За таких обставин, вирок суду в частині правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 189 КК України як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченим, судом першої інстанції не були враховані його загальні засади, передбачені у ст. 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, в тому числі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Натомість, судом першої інстанції не були враховані ні особи обвинувачених, ні обставини, що пом`якшують їх відповідальність.

Так, ОСОБА_9 є особою молодого віку, 1991 року народження, злочин вчинив вперше, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Окрім того, добровільно відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують йому покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 є особою молодого віку, 1991 року народження, злочин вчинив вперше, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, є кандидатом у майстри спорту України Єдиної спортивної класифікації України.

Обвинувачений ОСОБА_8 є особою молодого віку, злочин вчинив вперше, раніше не судимий, як за місцем проживання, так і за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження. Обставинами, які пом`якшують йому покарання є добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків.

Також, не враховано, що потерпілий ОСОБА_13 просив обвинувачених суворо не карати з урахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які фактично отримали від нього кошти, повністю відшкодували завдані йому збитки. Цивільний позов про стягнення матеріальної чи моральної шкоди до жодного з обвинувачених не заявлявся.

При цьому, значення покарання в боротьбі зі злочинністю повинно визначатись не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за кожний вчинений злочин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченим покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Натомість, колегія суддів прийшла до висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання, а отже про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У зв`язку з цим, вирок в цій частині підлягає зміні через пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 408, 409, 414, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_12 задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 19 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 20 жовтня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2