Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/784/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 391 (183-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0005360 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Олександрійського району Кіровоградської області, українця, гр. України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 30.08.2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі,
засуджено за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.08.2012 р., та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.06.2016 р. по 20.06.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, яка за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), за таких обставин.
ОСОБА_6 30.08.2012 року був засуджений Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.
З 01.02.2013 року ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія» №6, що розташована по вул. Яновського 50 в м. Кропивницький, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання.
Так, за час відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія» №6, а саме в період з 01.02.2013 р. по 22.04.2016 р. засуджений ОСОБА_6 за різні порушення режиму відбування покарання має тридцять три стягнення, шість з яких у виді попереджень, дванадцять доган та шість суворих доган. Крім цього, ОСОБА_6 шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора: один раз за відмову від інвентарних робіт строком на п`ятнадцять діб згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 11.02.2013 р., два рази за перешкоджання проведенню обшуку строком на десять та п`ятнадцять діб згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 04.07.2013 р. та від 26.09.2014 р. відповідно, один раз за порушення розпорядку дня строком на десять діб згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 15.06.2015 р., один раз за неохайний зовнішній вигляд строком на п`ятнадцять діб згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 21.04.2016 р.
Засуджений ОСОБА_6 два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ ОК), а саме за порушення режиму утримання строком на один місяць згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 17.04.2015 та за зберігання 0,7 л. бражної закваски строком на три місяці згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 08.10.2015 року.
30.12.2015р. засуджений ОСОБА_6 був переведений до дільниці посиленого контролю згідно постанови начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) від 30.12.2015 р.
Відповідно до ст.9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, з`являтись за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань. Невиконання засудженими своїх обов`язків і законних вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Крім цього, відповідно до ст.107 ч.3 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитись до майна колонії, яким вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати всі законні вимоги персоналу колонії: виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватись санітарно-гігієнічних норм; дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
22.04.2016 р. близько 10:00 год. черговим помічником начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6), яка розташована у м. Кропивницький, по вул. Яновського, 50, ОСОБА_9 разом із черговою зміною у складі заступника чергового помічника начальника установи ОСОБА_10 та молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_11 , здійснювався обхід камер дільниці посиленого контролю, з метою проведення обшуку засуджених та здійснення технічного огляду камер. При здійсненні технічного огляду камери №2, в якій утримувався засуджений ОСОБА_6 , останньому було запропоновано вийти з камери, на що засуджений ОСОБА_6 в категоричній формі відмовився, чим порушив правила внутрішнього розпорядку Кіровоградської ВК №6. Відповідно до вимог п.2 Розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» від 29.12.2014 р. засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитись до майна установи виконання покарань і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; носити одяг встановленого законодавством зразка та нагрудні знаки, затверджені зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених; засуджені, які тримаються у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації, засуджені жінки, звільнені від роботи у зв`язку з вагітністю і пологами, а також які мають дітей до трьох років, мають право носити цивільний одяг; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань; дотримуватись санітарно-гігієнічних норм, мати охайний вигляд; дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Після цього, черговим помічником начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) ОСОБА_9 було зачитано засудженому вимоги ст.391 КК України та повторно засудженому ОСОБА_6 було запропоновано вийти з камери, на що останній, проявляючи злісну непокору законним вимогам адміністрації установи, відмовився.
У зв`язку з цим до камери №2 дільниці посиленого контролю, в якій знаходився засуджений ОСОБА_6 , за вказівкою начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) прибули начальник відділу нагляду та безпеки Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_12 та начальник оперативного відділу Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_13 , які у свою чергу висловили вимогу засудженому ОСОБА_6 вийти з камери та прибути до начальника Кіровоградської ВК №6 для дачі пояснень з приводу порушення Правил режиму установи. Засуджений ОСОБА_6 , продовжуючи проявляти злісну непокору законним вимогам адміністрації установи, умисно, в присутності представників адміністрації Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6), а саме чергового помічника начальника Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_9 , заступника чергового помічника начальника Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_10 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_11 , начальника відділу нагляду та безпеки Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_12 ,начальника оперативного відділу Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_13 , а також начальника медичної частини Кіровоградської ВК №6 ОСОБА_14 , з неповажних причин відмовився виконувати законні вимоги адміністрації ДУ «Кропивницька виправна колонія» №6, котра є місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_6 у виді позбавлення волі.
В апеляційних скаргах:
- ОСОБА_15 просить вирок районного суду скасувати та закрити кримінальне провадження стосовно нього.
Своє прохання апелянт мотивує тим, що показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які покладені в основу вироку суперечать один одному, тому не повинні були братися до уваги судом, оскільки останні є працівниками виправної колонії, тобто є заінтересованими особами.
Вказує на те, що судом першої інстанції було грубо порушено право обвинуваченого на захист, що виразилось у відмові у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання начальника медичної частини ОСОБА_14 .
Окрім цього, на переконання апелянта, в його діях відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 391 КК України, так як непокора є злісною в тому випадку, коли вона є систематичною, а згідно показань свідків це було вперше з його боку.
-захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить

скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, окрім доводів, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, захисник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона злочину, яка є обов`язковим елементом для кваліфікації за вказаною статтею закону.

Вважає, що обвинувачений не намагався злісно не коритися вимогам працівників ВК № 6, а не виконав наказ з поважних причин, а саме з підстав сильного больового синдрому, який розвинувся у нього у зв`язку з хронічними захворюваннями, які підтверджуються як медичною документацією з ВК № 6 та заключенням лікаря Кіровоградської міської лікарні.

Водночас, лікар-невропатолог ОСОБА_16 , який допитаний в судовому засіданні також підтвердив, що у ОСОБА_6 на момент доставки до лікувального закладу був больовий синдром поперекового відділу хребта.

Окрім того, на думку апелянта, в діях ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки представниками адміністрації є службові особи виправної установи, які наділені правом застосовувати до засуджених заходи заохочення та стягнення. А в даному випадку доказів, які б вказували на те, що він відмовився виконувати вимоги саме працівників адміністрації установи суду не надано.

Що стосується кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ст. 391 КК України, як вчинення певних дій особою, яка була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу або переводилась на більш суворий режим відбування покарання., то захист наголошує на тому, що відповідно до вимог кримінального виконавчого законодавства зміна умов тримання засудженого у вигляді поміщення його до ПКТ має обов`язково погоджуватися зі спостережною комісією, однак в даному випадку відсутнє вказане погодження зі спостережною комісією.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, кваліфікація його дій за ст. 391 КК України ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення», однак якщо засуджений виявить «злісну непокору», по відбуттю стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто неодноразової (принаймні двічі) відмови від виконання законних вимог адміністрації або такої ж відмови, навіть одноразової, але вираженої у демонстративній чи зухвалій формі він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.391 КК України.
Згідно роз`яснень пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини, пов`язанні з порушенням режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі» № 2 від 26.05.1993 року, під злісною непокорою вимогам адміністрації установи виконання покарань слід розуміти відкриту відмову засудженого від виконання конкретних законних вимог представника адміністрації виправно-трудової установи, який в силу свого посадового становища мав право пред`явити таку вимогу, а засуджений був зобов`язаний і міг її виконати, але умисно не виконав ( наприклад, відмова від роботи без поважних причин, невиконання вимог про припинення порушення режиму відбування покарання, неодноразовість безпричинної відмови засудженого від виконання законних вимог адміністрації, демонстративність, зухвалість такої відмови ).
Розділом V Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань встановлено, що у кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин. Розпорядок дня установи передбачає порядок та час роботи всіх підрозділів, об`єктів та дільниць установи, у тому числі ДІЗО, ПКТ, медичної частини, їдальні, перукарні, лазні, пральні, крамниці.

Перевірки наявності засуджених у ПКТ (ОК) виправних колоній, а також у ДІЗО та карцерах організовуються покамерно. Організація перевірок наявності засуджених покладається на чергових помічників начальника установи виконання покарання (ЧТШУ).

У відповідності до п.5 ст.102 КВК України засуджені, їхні речі і одяг, а також приміщення та територія колоній підлягають обшуку і огляду.

Розділом XVII Правил встановлено, з метою виявлення предметів, виробів, речей, що не передбачені переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, а також приміщень, територій житлових та виробничих зон. Для проведення обшуку засуджені виводяться з жилого приміщення (камери), побутового або іншого приміщення у визначені персоналом установи виконання покарань місця.

Що стосується посилання захисника з приводу стану здоров`я ОСОБА_6 , а саме хвороби, яка перебувала у стадії загострення або могла унеможливити виконання законних вимог, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Оскільки в залі судового засідання було допитано в якості свідка лікаря-невропатолага невідкладної медичної допомоги ОСОБА_16 , який підтвердив наданими свідченнями, що 22.04.2016 року на момент огляду ОСОБА_6 в останнього відсутні захворювання, які б могли перешкоджати виконанню вимог адміністрації Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області (№ 6), а саме встати з ліжка та вийти з приміщення.

Крім того, 22.04.2016 року, ОСОБА_6 було невідкладно доставлено до лікарні за його вимогою, при цьому останньому пропонувалась допомога щодо транспортування за допомогою медичних нош, однак ОСОБА_6 відмовився від допомоги та під час доставлення до закладу медичної допомоги пересувався самотужки. Вказані обставини також було підтверджено лікарем ОСОБА_16 , який зазначив, що ОСОБА_6 під час пересування жодних проявів «больового синдрому» не виказував.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги чергового помічника начальника КВК № 6 ОСОБА_9 та заступника чергового помічника начальника КВК № 6 ОСОБА_10 були цілком законними, протиправності дій з боку службових осіб виправної колонії не встановлено, останні діяли в межах наданих їм повноважень а тому посилання захисника ОСОБА_7 , є безпідставними та жодним чином не аргументовані.

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх обєктивності, спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та непричетність ОСОБА_6 до вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено.
Цими ж доказами повністю підтверджена винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України і його дії за цим законам кваліфіковано правильно.
За таких обставин, виходячи із положень ст.94 КПК України про оцінку доказів, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних у провадженні доказів, які безперечно викривають ОСОБА_6 у вчиненому, було для суду першої інстанції достатньо для того, щоб дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінальних правопорушення.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, не встановлено.
Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України і колегія суддів вважає його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2