УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 загальна площа 61,3 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м.;
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 загальна площа 45 кв.м., житлова площа 32,8 кв.м., розмір частки ?.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до розпорядження № 3 від 04 березня 2013, підписаного ректором Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» ОСОБА_6 , призначена на громадських засадах на посаду заступника керівника Центру заочного навчання із роботи з іноземними студентами НТУ «ХПІ» з правом підпису.
Відповідно до контракту від 16.06.2017 року, укладеного між Національним технічним університетом «Харківській політехнічний інститут», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Кирпичова, б. 2 (Далі НТУ «ХПІ») в особі ректора ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої, остання перебуває на посаді професора кафедри організації виробництва та управління персоналом НТУ «ХПІ».
Таким чином, ОСОБА_5 на постійній основі обіймає посаду в державному навчальному закладі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, якими вона наділена повноважним органом, а відповідно є службовою особою, в червні 2017 року з використанням свого службового становища одержала неправомірну вигоду шляхом вимагання, при наступних обставинах.
20.06.2017 приблизно о 12 годині до деканату факультету бізнесу та фінансів НТУ «ХПІ», який розташований на третьому поверсі Електротехнічного корпусу НТУ «ХПІ» за адресою: м. Харків вул. Кирпичова, 2, звернулась студентка 4-го курсу факультету бізнесу та фінансів ОСОБА_8 з метою здачі екзаменаційної сесії, яку остання пропустила з поважних причин, без здачі якої остання не могла бути допущена до захисту дипломної роботи. Знаходячись в приміщенні деканату, вона повідомила про необхідність здачі екзаменаційної сесії професора ОСОБА_5 .
В свою чергу, дізнавшись про вищезазначені обставини, будучи службовою особою, до кола обов`язків якої входило вирішення подібних питань, у ОСОБА_5 виник злочинний намір на одержання неправомірної вигоди для себе, шляхом вимагання у ОСОБА_8 за вчинення в інтересах останньої дій, а саме: прийняття у неї екзаменів.
Після чого, ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного наміру направленого на одержання неправомірної вигоди шляхом вимагання, повідомила ОСОБА_8 , що може позитивно вирішити здачу екзаменаційної сесії, лише за умов наданій їй неправомірної вигоди, та на екрані свого мобільного телефону зазначила суму в розмірі 2500 грн., які ОСОБА_8 повинна надати в цей же день в приміщенні деканату, на що ОСОБА_8 погодилась, так як сприймала пропозицію ОСОБА_5 безальтернативною та вважала, якщо вона не надасть неправомірну вигоду то не здасть іспити, тим самим ОСОБА_5 будучи службовою особою шляхом вимагання прийняла для себе обіцянку про одержання неправомірної вигоди.
В цей же день, приблизно о 16 год. 25 хв. ОСОБА_5 будучи службовою особою, знаходячись в коридорі на третьому поверсі Електротехнічного корпусу НТУ «ХПІ» біля кабінету деканату, діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи раніше досягнену домовленість щодо успішної здачі екзаменаційної сесії ОСОБА_8 , одержала шляхом вимагання від останньої неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 2500 грн. для себе особисто за вчинення нею в інтересах ОСОБА_8 дій з використанням наданого їй службового становища, а саме вирішення питання щодо успішної здачі зазначеною студенткою екзаменаційної сесії, що і було в подальшому нею виконано.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням.
18 грудня 2017 року ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. 42, 276-278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває наступне нерухоме майно:
- квартира за адресою: АДРЕСА_2 загальна площа 61,3 кв.м, житлова площа 26,8 кв.м.;
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 загальна площа 45 кв.м., житлова площа 32,8 кв.м, розмір частки ?.
З огляду на наявність достатність підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження нерухомого майна у найкоротші строки, розгляд даного клопотання, як зазначає слідчий, необхідно проводити без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Слідчим зазначено, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна, яку передбачено санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вказане нерухоме майно, що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились. Слідчий ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд поданого ним клопотання без його участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Підозрювана ОСОБА_5 у судове засідання не викликалась, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368КК України, 18.12.2017 р. підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна, яку передбачає санкція даної частини ст. 368 Кримінального кодексу України, вважає за доцільне накласти арешт на зазначене у клопотанні слідчого нерухоме майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності, шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб, а саме:
- на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальна площа 61,3 кв.м, житлова площа 26,8 кв.м;
- на ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 загальна площа 45 кв.м, житлова площа 32,8 кв.м.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1