У Х В А Л А
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 348/1457/17
Провадження № 1-кп/348/72/18

21 лютого 2018 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого : ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна матеріали кримінального провадження №0000464 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України,-

Встановив:

В провадженні Надвірнянського районного суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань №12. Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 15.05.2017 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в подальшому ухвалами Надвірнянського районного суду від 22.08.2017 року, 26.09.2017 року, 17.11.2017 року та від 28.12.2017 року продовжено відносно обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою кожний раз на 60 днів - востаннє до 25.02.2018 року.

В судовому засіданні 21.02.2018 року від прокурора поступило клопотання про доцільність надалі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з огляду на те, що все ще існують обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили стосовно заявленого клопотання, мотивуючи тим, що прокурором не даведено наявність обґрунтованих ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в провадженні, чи впливати на свідків або потерпілих обвинувачений не буде. Просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку всіх учасників судового розгляду, в тому числі і потерпілого ОСОБА_4 , який настоює на продовженні тримання під вартою ОСОБА_5 , проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить ще продовжити на строк до 60 днів з таких підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов"язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою був обраний обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням як тяжкості інкримінованих йому злочинів, так і даних про його особу.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст.5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі "Маккей проти Сполученого королівства"). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа "Плесо проти Угорщини").

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні "Джессіус проти Литви", особа може буги позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення Суду у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Також, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

З огляду на вищевказані положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового розгляду даного кримінального провадження було встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов"язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Обставини по даному кримінальному провадженні з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжких злочинів (ст. 12 КК України). За сукупності всіх обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177-178, 331, 369 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) строком на 60 (шістдесят) днів - по 21 квітня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1