АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/706/18 Справа № 185/9775/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002025 від 20 липня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24.10.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Покарання за вироком не відбув;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2016 року, та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 198 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 20.07.2017 року, приблизно о 13.00 годині, знаходився на вул. Соборній м. Павлограда та, проходячи повз будівлі Комунального закладу Павлоградська міська лікарня №1, побачив біля входу у лікарню спортивний велосипед , який належав ОСОБА_8 , який був пристебнутий до металевої труби. В цей момент у ОСОБА_6 , виник умисел направлений на протиправне викрадення чужого майна, вчиненого повторно та звернення його на свою користь, а саме спортивного велосипеда марки "Ргоfi 28 Fix.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна повторно, ОСОБА_6 , 20 липня 2017 року, близько 13 годині, передбачаючи небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом , переконавшись в тому, що його дії є таємними , шляхом вільного доступу, таємно викрав спортивний велосипед марки Profi 28 Fix салатового кольору вартістю 2 382 гривень 90 коп.

В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 2 382 гривні 90 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати в частині призначення покарання, призначивши покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що з вироком суду першої інстанції не згоден оскільки суд при ухваленні вироку не взяв до уваги пом`якшуючі обставини та данні особи обвинуваченого.

В апеляційні скарзі обвинувачений вказує, що щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак суд при призначенні покарання не врахував позитивних характеристик з місця проживання та того факту, що обвинувачений не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей та цивільну дружину яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений звертає увагу, що потерпілий по кримінальному провадженню не має до нього претензій, оскільки викрадене майно повернуто.

Вислухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого який просив задовольнити апеляційну скаргу та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційної інстанцію не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані та мають на меті уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК ,суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань,підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання, здатні вплинуть на обрання судом певних йому виду і міри.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за аналогічний злочин, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв корисливий злочин у період відбування іспитового строку за попереднім вироком суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що у нього є дві малолітні дитини на утриманні та цивільна дружина не можуть істотно знижувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та впливати на застосування вимог ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений при апеляційному розгляді не заперечував того факту, що при ухваленні відносно нього вироку з випробуванням, суд роз`яснював йому положення закону щодо відбування покарання з випробуванням, але він знову скоїв умисний корисний злочин.

Таким чином, судом обґрунтовано призначено покарання із застосуванням ст. 71 КК України, яка передбачає, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком( яка становить 5 років).

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що обвинувачений повернув викрадене майно потерпілому не узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки убачається з розписки ОСОБА_9 (законного представника потерпілого) велосипед повернуто працівниками поліції (а.п.19).

Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З урахуванням вищенаведених обставин, з метою справедливості та законності призначення покарання, колегія суддів вважає необхідним відмовити обвинуваченому в задоволенні апеляційних вимог, оскільки саме покарання призначене судом є необхідним і достатнім та справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року, відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4