Справа № 496/269/18
Провадження № 1-кс/496/175/18
У Х В А Л А
31 січня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 27.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI L200» д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який було вилучено 26.01.2018 року до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.01.2018 року до ЧЧ Усатівського ВП надійшло повідомлення ОСОБА_5 , водія автомобіля «MITSUBISHI L200» д/н НОМЕР_1 про те, що на вул. Центральній Алтестовського садового масиву Біляївського району Одеської області виявив пяного чоловіка лежачого на дорозі, припустив, що невідомий водій, невідомого транспортного засобу скоїв ДТП. Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до ОКЛ з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому кісток тазу. 26.01.2018 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної було тимчасово вилучено автомобіль «MITSUBISHI L200» д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . За даним фактом 29.01.2018 року СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «MITSUBISHI L200» д/н НОМЕР_1 має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, необхідно накласти арешт на зазначений автомобіль, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та пояснив, що автомобіль міг на собі зберегти сліди дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, необхідно провести автотехнічну, транспортно-трасологічну експертизи, а тому необхідно накласти арешт на автомобіль.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та пояснила, що подія дорожньо-транспортної пригоди взагалі не мала місця. Крім того, на автомобілі немає жодного сліду дорожньо-транспортної пригоди, що також відображено у протоколі огляду місця події. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши пояснення прокурора, представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 , вивчивши матеріали, додані до клопотання, вважаю, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення виконавчого провадження.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 27.01.2018 року до вказаного реєстру було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України за наступною фабулою: 26.01.2018 року до ЧЧ Усатівського ВП надійшло повідомлення ОСОБА_5 про те, що на вул. Центральній Алтестовського садоводчого масиву Біляївського району Одеської області виявив нетверезу людину, яка лежала на дорозі, припустив, що невідомий водій невідомого транспортного засобу здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Потерпілий ОСОБА_6 доставлений до ОКЛ з діагнозом: перелом кісток тазу.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26 січня 2018 року на поверхні кузова автомобіля «MITSUBISHI L200» д/н НОМЕР_1 мається нашарування бруду, однорідний шар якого без потертостей, днище автомобіля без потертостей (видимий шар бруду).

До того ж, в матеріалах справи міститься протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 , в якій він зазначає, що просить не розглядати повідомлення, оскільки травму отримав в побуті.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що оскільки в матеріалах справи не міститься відомостей, які б свідчили про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що на автомобілі відсутні будь-які сліди дорожньо-транспортної пригоди, що підтвердив у судовому засіданні прокурор, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1