Справа № 297/1455/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Паркамуна, Алчевського району, Луганської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , із незакінченою вищою освітою, вдови, працюючої в Управлінні соціального захисту Берегівської міської ради, раніше не судимої, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
встановив:
14 квітня 2017 року біля 17.30 години, в денний період доби, ОСОБА_4 , знаходячись навпроти будинку №15 по вулиці Довжа в місті Берегово, керуючи легковим автомобілем марки «Geely» модель «MR-7151А», чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю біля 15 км./год., в напрямку вулиці Мукачівська міста Берегово, не справилась з керуванням, не вжила заходів до гальмування в момент виникнення їй небезпеки для руху та виїхала на праве узбіччя де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася автомобілю в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, у вигляді переломів правої малогомілкової кістки та внутрішньої кісточки, ЗЧМТ, струс головного мозку, інші ушкодження у вигляді синяків обличчя, верхніх кінцівок, саден голови та нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичного експерта №75 від 24.04.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої степені тяжкості.

Причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди є факт порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху України, а саме:

- п.1.10 узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

- п. 2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення перешкоди для руху або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному, зв`язку з наслідками, що наступили - отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнала повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, щиро розкаялася у вчиненому та обіцяла більше не скоювати правопорушень. Крім того, додала квитанцію про сплату витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 в розмірі 3525 гривень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Прокурор в судовому засідання заявлений цивільний позов просив залишити без розгляду, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 сплатила витрати за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 ..

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
За місцем проживання обвинувачена ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.с.63).
Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання для обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаюється, позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності (а. с. 56), суд приходить до висновку обрати обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті за інкримінований їй злочин, що буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, оскільки досудовим слідством та судом встановлено, що ОСОБА_4 під час ДТП була у тверезому стані, і для роботи їй необхідно користуватись транспортним засобом, суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 додаткового покарання по ст. 286 ч. 1 КК України у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Цивільний позов заявлений прокурором про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, суд вважає залишити без розгляду, оскільки витрати за стаціонарне лікування потерпілої сплачено.

Долю речових доказів суд вважає вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-
засудив:
Визнати винною ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 20.04.2017 року, якою накладено арешт на легковий автомобіль марки «Geely» модель «MR-7151А», чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , після вступу вироку в законну силу - скасувати.
Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.
Речові докази: палицю, яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою знищити;

автомобіль марки «Джілі» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському ВП ГУ НП в Закарпатській області, повернути ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1