АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1297/17 Справа № 205/1067/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2017 року, стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці,
якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання за хворобою.
На вищевказану ухвалу суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці, від 05.11.2014 року від подальшого відбування покарання за хворобою.

Зазначив, що утримання ОСОБА_8 , який має тяжкі хвороби, що

прогресують і спричиняють фізичний біль та страждання, такі, що він навіть не може вільно пересуватись, є катуванням та нелюдським, або таким, що принижує гідність, поводженням.

Вказав, що при зрості ОСОБА_8 180см., його вага за останні 2 місяці зменшилась на 8 кг і становить 47 кг., про те, що його підзахисному щоденно колять знеболююче, вкрай негативну динаміку розвитку його хвороби, що він не ухилявся від лікування, а навпаки сприяв йому, що по «Закону Савченко» він відбув майже 3 роки покарання з 5 призначених, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, осіб, які будуть за ним доглядати - матір, доньку, сестру, онуків, тобто тісні соціальні зв? язки, позитивно характеризується адміністрацією, що за станом здоров? я він не може бути небезпечний для суспільства.

На його думку, суд не взяв до уваги, що засади верховенства права у кримінальному провадженні застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Неповнота судового розгляду полягає в тому, що суд першої інстанції навіть не згадав про долучені до клопотання медичні документи стосовно ОСОБА_8 .

Зазначив, що перебування хворого під вартою, де він не може отримати необхідну медичну допомогу, свідчить про порушення ст.3 Європейської конвенції з прав людини, оскільки така особа фактично піддається катуванню або нелюдському, такому, що принижує гідність поводження, або покарання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що захворювання, на які страждає ОСОБА_8 не підпадають під перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572, а посилання адвоката ОСОБА_7 та самого засудженого ОСОБА_8 на те, що він потребує постійного догляду та нагляду у зв`язку із хворобою, яка не підпадає під перелік захворювань, за відсутності висновку спеціальної медичної комісії є недостатньо вмотивованою підставою для звільнення від подальшого відбування покарання. Суд першої інстанції наголосив, що захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, однак будь-яких об`єктивних даних на підтвердження зазначених обставин адвокатом не надано та зазначені обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні під час розгляду клопотання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджено за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.11.2014 року за ч.3 ст.186, 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання, суд повинен врахувати тяжкість вчинення злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров?я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров?я чи інших тяжких наслідків.

Крім того, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має враховувати не тільки висновок лікарської комісії, а й тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбуття покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що згідно медичної довідки спеціалізованої туберкульозної лікарні при Дніпропетровській ВК №89, засудженому ОСОБА_8 встановлено діагноз: «РіфТБ (07.2016) легенів (дисемінований, фаза інфільтрації); дестр. (-), МБТ (-), К(-), резіст.(0), МГ(+), ріф.(+), гіст.(0), кат.4; ког.(2016). Постравматичний остеохондроз, деформуючий артроз грудного відділу хребта. Нижній та верхній пара парез з вираженим порушенням статики та ходи». Стан здоров`я задовільний, стабільний. За станом свого здоров`я не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства здоров`я України від 15.08.2014р. №1348/572 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 р. за №990/25767. Тому і підстав для розгляду пацієнта на засіданні лікарської комісії немає».

Відповідно до переліку визначеного Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», дана хвороба засудженого ОСОБА_8 не входить до хвороб, які б були підставами для звільнення від відбування покарання.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення покарання за хворобою, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані щодо хвороби та особи засудженого відповідно до положень ч.2 ст.537, 539 КПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що захворювання засудженого не є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою, погоджується з висновками суду про відмову у задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 та приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: