В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0001074 від 01.08.2017 року, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сколівці Сколівського району Львівської області, громадянки України, українки, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, заміжньої, на утриманні 2-є неповнолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 разом з угодою про визнання винуватості від 16.08.2017 року, укладеною між прокурором та підозрюваною.
З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 16.08.2017 року між прокурором та підозрюваною суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона з метою допомоги своїй двоюрідній сестрі ОСОБА_6 у вивезенні до Італії сина останньої, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знаючи про те, що батько ОСОБА_7 громадянин ОСОБА_8 проти поїздки його сина до Італії організувала незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України за наступних обставин. Так, ОСОБА_5 звернулася 24.07.2017 року в м. Стрий до невстановленої особи чоловічої статті з проханням посприяти їй у виготовленні заяви про згоду на поїздки за кордон ОСОБА_7 від імені його батька ОСОБА_8 , та яка надавала би їй право переправити ОСОБА_7 через державний кордон України. Того ж дня, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, ввела в оману приватного нотаріуса ОСОБА_9 , а саме запевнила нотаріуса, що вищевказана невстановлена особа є громадянином ОСОБА_8 та попросила її нотаріально завірити такий документ.
В подальшому приватний нотаріус ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вважаючи, що невстановлена особа є ОСОБА_8 надала йому для підпису заяву про дозвіл на виїзд за межі території України громадянина ОСОБА_7 , після чого вона була ним підписана. Після цього ОСОБА_9 в своєму офісі, що в АДРЕСА_3 , завірила вищевказану заяву своїм підписом, відтиском печатки, зареєструвала в реєстрі нотаріальних дій під № 1647 від 24.07.2017 року та передала ОСОБА_5 .
В подальшому ОСОБА_5 , ввівши в оману свою доньку ОСОБА_10 в тому, зо заява на виїзд за межі території України громадянина ОСОБА_7 є справжньою, 31.07.2017 року передала даний документ своїй доньці для пред`явлення його в подальшому на державному кордоні України. Того ж дня ОСОБА_10 пред`явила на КПП «Тиса» вищевказану заяву працівникам державної прикордонної служби, після чого ними було виявлено факт фіктивності заяви. Окрім того, встановлено, що на момент виготовлення вищевказаної заяви ОСОБА_8 перебував за межами території України, що підтверджується інформацією з міжрайонного оперативно-розшукового відділу з м.д. н.п. Чоп.
Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України.
Як вбачається з угоди про визнання винуватості укладеної 16.08.2017 року між прокурором та підозрюваною , прокурор та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваної, яка у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання - за ч. 1 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком у один рік, з покладенням на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.08.2017 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому її обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, підтвердила укладення угоди про визнання винуватості та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що права надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України визнала повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 16.08.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 332 КК України, а саме - незаконне переправлення осіб через державний кордон України - кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_5 не встановлено.
В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди і що угода про визнання винуватості від 16.08.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 16.08.2017 року вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд при прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні має право затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставини , які пом"якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин , які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 - не встановлено.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, і тому призначає, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком у один рік, з покладенням на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 16.08.2017 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.08.2017 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0001074 від 01.08.2017 року.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком у один рік, та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.
Речовий доказ по справі нотаріально посвідчена заява № 1647 від 24.7.2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1