Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням старшого слідчого Рівненського ВП Дубенського ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 (далі-слідчий) від 22 лютого 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Соснівка, Львівської обл., проживає по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України у рамках кримінального провадження №0001080, внесеного до ЄРДР від 20 лютого 2018 року;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчим суддею ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 (шістдесят) діб та при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначити її у межах 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього
арешту цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Також, згідно ухвали, зобов`язано ОСОБА_5 : носити електронний засіб контролю; прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 , встановлений до 20 квітня 2018 року.
Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого в ухвалі зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 12 (дванадцяти) років із конфіскацією майна, підозрюваний раніше не судимий, його мати є інвалідом 3-ї групи, а батько - інвалідом 2-ї групи, потерпілий ОСОБА_9 претензій до підозрюваного не має. А тому, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя зробив висновок, що для запобігання ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, достатнім буде застосувати більш м`який запобіжний захід з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 має житло у м.Соснівка, Львівської обл., в якому постійно проживає.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в житло. Вважає, що виносячи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та ризики, передбачені ст.177 КПК України. Додає, що ОСОБА_5 неодружений, офіційно не працевлаштований, й засоби для існування отримує від зайняття злочинною діяльністю. Крім того, на думку прокурора, відсутність соціальних зв`язків підозрюваного свідчить про можливість ухилення підозрюваного від слідства та суду.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_10 , який представляв інтереси підозрюваного під час розгляду клопотання слідчим суддею, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, мотивуючи тим, що судово-медичною експертизою на даний час не встановлений ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому по справі, потерпілий жодних претензій будь-якого характеру до підозрюваного не має, а сукупність усіх обставин справи вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде цілком достатнім для виконання, покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків на час досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін;

перевіривши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів прийшла до таких висновків.

У положеннях ст.177 КПК України закріплено, що метою застосування до підозрюваного (обвинуваченого) запобіжних заходів є запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий та, згідно ст.12 КК України, злочин, у якому він підозрюється, відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого, передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 12 (дванадцяти) років із конфіскацією майна.

Слідчий суддя, під час постановлення оскаржуваної прокурором ухвали, з урахуванням наданих слідчим документів, якими останній обгрунтовував клопотання, встановив, що прокурором було доведено наявність обгрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а також обставини, які вказують на те, що підозрюваний застосовував насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого під час його заподіяння, тобто злочин характеризується особливою зухвалістю, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки під час затримання готувався до вчинення іншого злочину.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, врахувавши відомості та дані про особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик за місцем проживання, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні слідчого, окрім тяжкості вчиненого злочину, передбаченого за ч.3 ст.187 КК України та обгрунтованої підозри у вчиненні злочину саме ним, на даний час не вказано, в чому полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, саме для застосування відносно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою і чим такі ризики підтверджені.

На думку колегії суддів, самі-по-собі лише ті обставини, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 12 (дванадцяти) років, підозрюється у вчиненні злочину проти власності за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, відсутність офіційного місця роботи та постійних джерел для існування, в даному випадку не можуть слугувати підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів також враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ні слідчий в клопотанні, ні прокурор в суді першої інстанції не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як цього вимагають положення ст.184 КПК, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не виклали обставин, на підставі яких вони дійшли висновку про наявність таких ризиків та не обґрунтували неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 ..

Не довів таких обставин прокурор і в суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що слідчим суддею згідно вимог чинного законодавства обгрунтовано було покладено на підозрюваного ОСОБА_5 певні процесуальні обов`язки, а саме: носити електронний засіб контролю; прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, що у даному випадку при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків та належну поведінку в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.
При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.177, 178, 181, 194 КПК України та постановив законне і обґрунтоване рішення та підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2018 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0001080 за ч.3 ст.187 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3