Провадження № 1-кп/537/323/2017
Справа № 532/1919/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димине Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, -
встановив:
В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.
Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття судом рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, не встановлено.
Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження, та заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На обґрунтування заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказав, що обвинуваченому слід обрати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання спробам останнього переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на свідків та потерпілих.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, відповідно до яких просили розгляд справи проводити без їх участі.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів за обставин, наведених в обвинувальному акті, проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала проти обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та призначення справи до судового розгляду.
Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно із частиною 3 статті 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, відносно ОСОБА_6 27.09.2017 року ухвалою Кобеляцького районного суду було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 24 листопада 2017 року. До суду обвинувальний акт надійшов 23 листопада 2017 року, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.
Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).
Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, суд у відповідності з вимогами частини 4 статті 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підстав до визначення застави не вбачає.
Суд визнає підготовче провадження завершеним, у зв`язку із чим кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.
Провадження слід розглядати у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, інших учасників кримінального провадження.
Керуючись статтями 177, 183, 314-317, 331, 371, 372 КПК України, суд -
постановив:

Кримінальне провадження №0000612 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області на 24 листопада 2017 року о 10 год. 00 хв.
В судове засідання викликати прокурора, інших учасників кримінального провадження.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димине Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, раніше судимого,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 24 листопада 2017 року 09 год. 50 хв. до 22 січня 2018 року до 24 години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3