У Х В А Л А

01.12.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю слідчого ОСОБА_2 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на на автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

25 вересня 2017 року близько 22 години 40 хвилин на автодорозі М06 сполученням "Київ-Чоп" неподалік села Нижнє Солотвино, Ужгородського району, Закарпатської області, водій автомобіля марки "Рено Мастер", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , 1978 року народження, мешканець АДРЕСА_1 рухаючись у напрямку міста Ужгород, допустив зіткнення з мотоблок у щепленні з причепом, який рухався в попутному напрямку, в наслідок зіткнення водій мотоблоку ОСОБА_5 , 1988 року народження, мешканець АДРЕСА_2 з діагнозом: закритий перелом лівої плечової кістки, ЗЧМТ, та пасажир ОСОБА_6 , 1988 року народження, мешканець АДРЕСА_2 з діагнозом: закритий перелом нижньої третини лівої гомілки, забійна рана чола доставлені каретою ШМД в Ужгородську РЛ на лікування, а пасажир мотоблока ОСОБА_7 , 1990 року народження, мешканець АДРЕСА_3 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці.

26 вересня 2017 року вході проведення огляду місця дорожньо- транспортної пригоди було виявлено та вилучено автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Крім цього, 29.11.2017 до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, надійшла ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 , в якій клопотання про накладення арешт на автомобіль «RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 яке було подане 26.09.2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, повернути прокурору процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіального органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області раднику юстиції ОСОБА_9 для усунення недоліків.

Зважаючи на те, що вищевказаний транспортний засіб, тимчасово вилучені та згідно п.З ч.2 ст.167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, на якому збереглися сліди злочину, для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації і деформацій) внаслідок наїзду, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз, що неможливо без вказаного транспортного засобу, тому, з метою унеможливити розпоряджатися власникові вказаним автомобілем, його ремонту до проведення необхідних експертиз, а потерпілою стороною може бути заявлений цивільний позов про відшкодування витрат.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні даного клопотання з тих підстав, що потреба в застосуванні даного виду заходів забезпечення відпала, оскільки під час досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії та екпертизи відносно вказаного слідчим транспортного засобу.
Заслухавши думку слідчого, пояснення представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, приходжу до наступного висновку.
В провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань «26» вересня 2017 року за №0000200.
В рамках даного кримінального провадження 26 вересня 2017 року в ході проведення огляду місця дорожньо- транспортної пригоди було виявлено та вилучено автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане майно з тих підстав, що таке має значення речового доказу та може містити сліди кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
З доданої до матеріалів клопотання постанови від 26.09.2017 року вбачається, що органом досудового слідства автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000200 та передано на зберігання до майданчику тимчасового тримання Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області.
Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна ( в даному випадку автомобіля) критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
У відповідності до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
В судовому засіданні представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна вказує на те, що всі слідчі дії, експертизи з вказаним у клопотанні транспортним засобом на час розгляду даного клопотання проведені і тому відповідно немає потреби в подальшому вилученні автомобіля.

Вказана обставина також не спростована слідчим під час розгляд у даного клопотання.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою врахування співмірності і розумності обмеження права власності ОСОБА_4 на даний автомобіль, який не є підозрюваною особою в даному кримінальному провадженні, на цьому етапі кримінального провадження з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна, із застереженням його відчуження і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки "RENAULT» моделі «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 шляхом заборони його відчуження.

В задоволенні решти частини клопотання - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1