Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні ( в режимі відеоконфкеренції) матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2016 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, за вчинення злочинів, передбачених за ч.3 ст.14 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України та, на підставі ст.ст. 70, 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна, яке, на даний час, відбуває у державній установі «Городищенська виправна колонія №96» - адвоката ОСОБА_5 від 08 червня 2017 року про зарахування ОСОБА_4 строку його попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_4 (приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_5 ;

за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання від 08 червня 2017 року та зарахувати, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_4 з 29 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року з розрахунку: один день попереднього

ув`язнення за два дні позбавлення волі, у строк відбування призначеного покарання за вироком.

Згідно оскаржуваної ухвали, у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , та ознайомившись з наданими установою виконання покарань матеріалами особової справи відносно ОСОБА_4 , суд першої інстанції встановив, що засудженому повністю зараховано в строк покарання строк тримання його під вартою в період попереднього ув`язнення, про що зазначено в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Запорізької області, та, зважаючи на вищенаведені обставини, прийшов до висновку про безпідставність клопотання захисника та неможливість зарахування засудженому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення з 21 березня 2016 року по 17 листопада 2016 року, у строк відбутого покарання за принципом: один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що відмовляючи у задоволенні її клопотання та, відповідно відмовляючи у зарахуванні засудженому ОСОБА_4 , на підставі ст.72 КК України строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, суд не врахував, що ОСОБА_4 в установах попереднього ув`язнення та установах відбування покарань перебував з моменту затримання, тобто з 18 жовтня 2014 року до набрання вироком законної сили, а саме до 27 квітня 2017 року, а тому згідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та ст.532 КПК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати зазначений строк за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та засудженого, які повністю підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_5 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів даного судового провадження вбачається, що суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

24 грудня 2015 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII відповідно до якого, судом зараховується строк попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення та провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуте повністю.

Матеріалами судового провадження підтверджується, що ОСОБА_4 засуджений 14 січня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1 КК України на 7 (сім) років 3 (три) місяці позбавлення волі та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року вирок було змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна. Одночасно, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 18 жовтня 2014 року до 28 березня 2016 року та з 17 листопада 2016 року до 27 квітня 2017 року включно, з розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_5 у поданому клопотанні відносно ОСОБА_4 , просила додатково зарахувати судом на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_4 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року, оскільки ОСОБА_4 , на її думку, у цей період перебував у статусі попередньо ув`язненого.
У ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами і доповненнями) зазначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту ч.1 ст.4 цього Закону слідує, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_4 повністю зараховано в строк відбування покарання строк тримання його під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, а саме з 18 жовтня 2014 року до 28 березня 2016 року та з 17 листопада 2016 року до 27 квітня 2017 року включно, оскільки інших підтверджуючих документів у матеріалах справи немає.
Захисник ОСОБА_5 також жодних документів на підтвердження того, що ОСОБА_4 з 29 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року перебував у статусі

попередньо ув`язненого як при розгляді її клопотання, так і при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду не надала.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався в повному обсязі вимог кримінального закону при розгляді клопотання захисника ОСОБА_5 та постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні її клопотання ухвалив законне, огбгрунтоване та вмотивоване рішення, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - протягом такого ж строку, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3