Справа № 183/5934/16
№ 1-кп/183/95/18
В И Р О К
іменем України
30 березня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000106 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шестовиця, Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
14 січня 2015 року на підставі Указу Президента України № 15/2015 ОСОБА_3 призвано за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
28 лютого 2015 року наказом № 49 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та 01 квітня 2015 року наказом № 80 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира гранатометного відділення 1 парашутно-десантного взводу 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону.
Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ЗУ «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
05 листопада 2015 року молодшому сержанту ОСОБА_3 надано щорічну основну відпуску за 2015 рік терміном на 28 діб, в період часу з 08 листопада 2015 року по 05 грудня 2015 року, з якої 06 грудня 2015 року він був зобов`язаний з`явитись до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Однак, 06 грудня 2015 року молодший сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч вищевказаних вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту своєї Вітчизни, її незалежності територіальної цілісності та недоторканності, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 до 08 жовтня 2016 року, коли молодший сержант ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.
Таким чином у період з 06 грудня 2015 року по 08 жовтня 2016 року, молодший сержант ОСОБА_3 не з`явився вчасно до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що 14 січня 2015 року його було призвано за мобілізацією до лав Збройних Сил України та спочатку він проходив навчання у м. Львові. Після чого, він був направлений до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , де його було призначено на посаду командира гранатометного відділення. З 15 червня 2015 року він знаходився в зоні проведення АТО, звідки повернувся в листопаді 2015 року та йому була надана щорічна відпустка по 06 грудня 2015 року, але з відпустки він не повернувся, оскільки зустрів дівчину, з якою у нього склалися стосунки, і він залишився вдома разом з нею, а зрозумівши протиправність своїх дій, 08 жовтня 2016 року він самостійно з`явився до військової прокуратури. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, за місцем служби, він характеризується негативно (а.п.122), однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, приймав участь у проведенні антитерористичної операції (а.п.112).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1