АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2412/17 Номер провадження 11-кп/786/633/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Держаною установою «Полтавська виправна колонія (№64)» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 22 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив застосувати до нього положення Закону України Про амністію у 2016 році.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що ЗУ «Про амністію у 2016 року» у відповідності до статті 4 застосовується до засуджених якщо вони відбули не менше половини призначеного судом покарання, на день набрання чинності даним законом, згідно особової справи засудженого останній відбув на момент набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» менше 1/2 частини строку основного покарання.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» мотивуючи тим, що він відбув більше половини строку призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вислухавши заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів, які містяться в особовій справі засудженого, та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19 травня 2016 року за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Статтею 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» колегією суддів не встановлено зважаючи на те, що останній визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, який відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, засуджений не входить до визначених законом категорій осіб, визначених у статті 1 цього Закону, стосовно яких підлягає застосуванню положення вказаного закону.

Засудженим ОСОБА_8 доказів на підтвердження того, що він є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році» колегії суддів не надано і засудженим не зазначено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про помилковість вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , оскільки підстави застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4