Ухвала
Іменем України
27 грудня 2017 р.

м. Київ
Провадження № 51-273 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК не судимого,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. ч. 1 ст. 125 КК,
встановив:
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.
Стягнуто з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_5 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою апеляційного суду вирок районного суду змінено, на підставі ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.
В решті вирок залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02 грудня 2014 року приблизно о 14.00 год. в будівлі МЦ «Спорт для всіх» по вул. Революції, 5, в м. Ніжині Чернігівської області, на грунті неприязних відносин, в ході сварки з ОСОБА_5 умисно наніс останньому удар металевою драбиною в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно відмовили йому у звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК та закритті кримінального провадження, оскільки він не заперечував проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. ч. 1 ст. 125 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Стосовно ж доводів засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно з ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули визначені законом строки.
Тобто суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК, та за згодою підозрюваного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності.
У тому разі, коли підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Частина 5 ст. 74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою і вимагає закрити її, наприклад, за відсутності події або складу злочину.
Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6 в судах першої і апеляційної інстанцій хоча і клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте вину не визнавав, наголошував на своїй невинуватості і взагалі заперечував наявність події кримінального правопорушення, тобто фактично був проти закриття справи з нереабілітуючих підстав.
Той факт, що при зверненні до суду з клопотанням по звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_4 наполягав на своїй невинуватості позбавив суд можливості застосувати положення ст. 49 КК, тому суд дійшов правильного висновку про необхідність звільнення його від призначеного покарання за правилами ч. 5 ст. 74 КК.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано змінив вирок районного суду, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2017 року.

Судді

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3