№ 207/3375/17
№ 1-кп/207/209/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0001513 від 07.11.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня технічна, не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.04.2005, зобов`язаний до сплати аліментів на неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, у розмірі 1/4 частини, щомісячно з усіх видів доходів, на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на користь матері ОСОБА_7 , починаючи з 15 квітня 2005 року,

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття, також, згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були пред`явлені, зобов`язані приймати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами.

ОСОБА_5 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі, однак, ОСОБА_5 , знаючи про свої обов`язки покладені на нього судом, по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, будучи працездатним, в період часу з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року включно, вихованням дитини не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти виплачував частково.

Так, згідно розрахунку заборгованості від 31.10.2017, наданої Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року включно, ОСОБА_5 нараховані до сплати 69711,95 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.

Крім того, ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості не перебуває і участі у вихованні доньки ОСОБА_8 не приймає. При цьому він був повідомлений про необхідність щомісячної виплати аліментів в розмірі 1/4 частини, щомісячно з усіх видів доходів, на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року включно, що в твердій грошовій формі складає 69711 грн. 95 коп. і його дії, згідно Закону України про внесення змін до ст. 164 КК України, який набрав чинності 02.06.2016 №1404-VIII, являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів, що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів, тобто більше ніж на суму 3600,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину визнав вину повністю та пояснив, що має неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На її утримання за рішенням суду від 19.04.2005 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року включно, що в твердій грошовій формі складає 69711 грн. 95 коп. Частково сплачує аліменти, але погасити заборгованість не має можливості у зв`язку з відсутністю коштів і роботи.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю інших доказів по справі, а саме:

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений, за рішенням суду від 19.04.2005 року зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року включно, що в твердій грошовій формі складає 69711 грн. 95 коп., яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину. Батько дитини участі в її утриманні не приймає. Просить призначити обвинуваченому покарання, яке буде достатнім для того, щоб він зрозумів щодо необхідності матеріального утримання дочки.

Крім того вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими у судовому засіданні:

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16);

- виконавчим листом № 2-941 від 19.04.2005 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с.20);
- рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.04.2005 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 20.05.21003 року народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с.21);
- довідкою розрахунком Південного відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська про розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_5 за період з 01.04.2011 року по 31.10.2017 року складає 69711 грн. 95 коп. (а.с.33);

- Повідомленням Кам`янського міського центру зайнятості від 10.05.2017 року про те, що ОСОБА_5 на обліку як безробітний не перебував, допомогу по безробіттю не отримував (а.с.29);

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_5 злочин, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді від 15.11.2017 року Південного районного сектору Кам`янського міського відділу уповноваженого органу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України зазначає, що ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середньою. На його думку виправлення особи можливо без обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2, п.3 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази і судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. 71, 72, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1, п. 2 ч.1, п. 2, п.3 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1