Справа №127/3903/18
Провадження №1-кп/127/185/18
24 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ухиляється від суду, тому ухвалою суду було оголошено розшук обвинуваченого. Обвинувачений неодноразово судимий, немає стійких соціальних зв`язків, крім того, йому оголошено повідомлення про підзру у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. А тому просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечують, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово. Пояснили, що обвинувачений має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю, працював, хоча офіційно працевлаштований не був, немає наміру ухилятися від суду та впливати на свідків.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2018 року було постановлено здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_3 в підготовче судове засідання. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 в судове засідання не був доставлений, ухвала суду від 16.03.2018 року про здійснення приводу не виконана. На адресу суду надійшов рапорт ДОП Вінницького відділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , з якого вбачається, що встановити місце перебування обвинуваченого ОСОБА_3 та доставити його до суду не виявилося можливим.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2018 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу до Вінницького міського суду Вінницької області.
Відповідно до протоколу затримання особи, на виконання ухвали суду від 23.04.2018 року було затримано обвинуваченого ОСОБА_3 та 24.04.2018 року доставлено до Вінницького міського суду Вінницької області.
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Обвинувачений раніше судимий, неодружений, має постійне місце проживання, не працевлаштований.
Як вбачається із пояснень в судовому засіданні обвинуваченого та його захисника, обвинувачений має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю, працював, хоча офіційно працевлаштований не був, немає наміру ухилятися від суду та впливати на свідків.
При цьому суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у кримінальному провадженні.
Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт цілодобово, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 331 КПК України, -
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово - 60 днів, починаючи з 24 квітня 2018 року до 22 червня 2018 року.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання начальнику Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для контролю за виконанням.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя