Справа № 296/9572/17
УХВАЛА
Іменем України
26 грудня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянув клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту на майно,-

Встановив:

Захисник звернулася до суду із клопотанням в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту на майно, в обгрунтування якого вказала, що в рамках кримінального провадження за №0000037 від 10.03.2017 за ознаками злочинів, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України проводитьсядосудове розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2017

було накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема на

земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0909 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення, об"єкт житлової нерухомості, розташований за цією ж адресою - АДРЕСА_1 .

Підставою для накладення арешту стало те, що вказане нежитлове приміщення та земельна ділянка належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 .

Однак, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно договорів купівлі продажу земельної ділянки та купівлі- продажу нежитлового приміщення від 03.11.2017 вказана нерухомість належить заявнику ОСОБА_6 . З цих підстав захисник просила скасувати арешт з належного ОСОБА_6 нерухомого майна.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримала та просила його задовольнити з тих же підстав.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали клопотання та встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч. 3 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також ч.4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, в ході розгляду клопотання доведено необґрунтованість застосування в даному кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт нерухомого майна, що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , оскільки відповідно до договорів купівлі продажу земельної ділянки та купівлі- продажу нежитлового приміщення від 03.11.2017 вказана нерухомість належить заявнику ОСОБА_6 , ці договори є чинними та ніким не оспорені та не скасовані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасуваня арешту нерухомого майна, а саме земельної ділянки та об`єкта житлової нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 03.11.2017 року по справі №296/8648/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 03.11.2017 року по справі №296/8648/17, а саме:

- земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0909 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , .

- об`єкта житлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1