АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/689/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 10.05.2017 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольгіно Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше неодноразово судимого, востаннє: 12.05.2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 12.08.2016 року,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 10.05.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально- виконавчій установі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з 28 жовтня 2016 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винуватим у тому, що він 12.08.2016 року близько 20-00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи біля будинку №122-А по вул. Садовій в сел. Камишани м. Херсона, переслідуючи прямий умисел спрямований на порушення права власності іншої особи, без застосування фізичного насильства відкрито, повторно, шляхом ривку, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_8 , заволодів належним їй золотим ланцюжком 585 проби вагою 14 г. довжиною 40 см., вартість якого згідно з висновком експерта № 673-МТ від 25.10.2016 року складає 8689,94 гр., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 8689,94 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить пом`якшити призначене покарання, застосувати ст. 69 КК України або призначити покарання не пов`язане із ізоляцією від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.
Вказує, що суд безпідставно не врахував дані про його особу, відсутність обставин, що обтяжують покарання, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, внаслідок чого призначив надмірно суворе покарання. Просить зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч 5 ст. 72 КК України з
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав заявлені апеляційні вимоги, думку прокурора, який вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скаргиобвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин , кваліфікацію його дій за ст. 186 ч. 2 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначеного йому покарання.
Доводи обвинуваченого щодо несправедливості призначеного йому покарання внаслідок надмірної суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо .
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, повне визнання вини .
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Саме ці обставини, які підлягають врахуванню при призначені покарання і дали суду підстави для призначення покарання у розмірі мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України, а тому не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим через його суворість, як про те вказує в апеляційній скарзі обвинувачений.
Із матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та досліджені в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які дали б законні підстави для пом`якшення призначеного покарання, як про те просить апелянт.
Як видно ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, в той же день, коли його було звільнено із установи виконання покарання після відбування покарання за попереднім вироком 12.08.2016 року він знову вчинив тяжкий корисливий злочин, що характеризує його як особу, схильну до скоєння правопорушень.
За змістом ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Таких обставин обвинувачений в апеляційній скарзі не навів.
Відсутність обставин, що обтяжують покарання та відсутність претензій потерпілої враховані судом при призначені покарання та не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного чи обставини, які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, як про те просить апелянт.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає положенням ст. 50, 65 КК України та на думку колегії суддів, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
На підставі наведеного апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 10 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 28 жовтня 2016 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ , а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Судді:
ОСОБА_2 ( підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)
копія вірна, ухвала набирає законної сили 14.09.2017 року

суддя ОСОБА_2