справа № 168/663/17
номер провадження 1-кп/166/9/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ;
потерпілого ОСОБА_6 ,
- Ізмаїльським міським судом Одеської області 10.10.1994 за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 206 КК України (в ред. 1960 р.) у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки з конфіскацією майна;
- Ізмаїльським міським судом Одеської області 20.01.1999 за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в ред. 1960 р.) у вигляді позбавлення волі терміном 1 рік;
- Ізмаїльським міським судом Одеської області 02.11.2000 за ч. 1 ст. 141 КК України (в ред. 1960 р.) у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки з конфіскацією майна;
- Ізмаїльським міським судом Одеської області 14.02.2006 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152 КК України у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців;
- Білгород-Дністровським міським судом Одеської області 21.01.2010 за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі терміном 7 років.,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України (надалі - КК України),-
03.06.2017 року біля 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 140, 142 КК України (в ред. 1960 року), та перебуваючи в лісовому масиві біля залізничної зупинки «Чевель» Львівської залізниці, що між с. Чевель та с. Залюття Старовижівського району, відкрито, з корисливих мотивів, повторно, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволодів портативною колонкою марки «WS-Q5» та кухонним ножем, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 .
Так, 03.06.2017, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля залізничної зупинки «Чевель» Львівської залізниці та чекаючи потяг, разом з ОСОБА_6 пішли до лісового масиву до дерев`яної лавки, яка знаходилася на відстані близько 50 (п`ятдесяти) метрів від залізничної зупинки та на якій перебували речі ОСОБА_6 , у тому числі портативне радіо марки «WS-Q5», червоного кольору та кухонний ніж.
Підійшовши до вказаної лавки та побачивши портативну колонку марки «WS-Q5» і кухонний ніж, які лежали на ній, у ОСОБА_4 виник раптовий умисел направлений на відкрите заволодіння вказаним майном. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме нанесення ударів, забрав портативну колонку марки «WS-Q5», вартістю 200 гривень і кухонний ніж, вартістю 20 гривень.
На прохання потерпілого ОСОБА_6 припинити протиправні дії та повернути майно ОСОБА_4 , не реагував, обернув майно у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 220 гривень, що підтверджується довідкою, виданою приватним підприємцем ОСОБА_7 .
З огляду на наведене, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (надалі КК України), а саме: грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Обвинувачений вину в скоєному злочині визнав повністю, висловив щире каяття у вчиненому, відшкодував потерпілому завдану скоєним злочином шкоду у розмірі 200,00 грн та повернув кухонний ніж, обіцяв більше ніколи не вчиняти злочинів.
Окрім того, вина Обвинуваченого доведена показаннями Потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив, що ОСОБА_4 біля станції залізничного сполучення «Чевель» Львівської залізниці чекаючи потяг, разом з ОСОБА_6 пішли до лісового масиву до дерев`яної лавки, яка знаходилася на відстані близько 50 (п`ятдесяти) метрів від самої станції та на якій були залишені речі ОСОБА_6 , у тому числі портативне радіо марки «WS-Q5», червоного кольору та кухонний ніж.
Обвинувачений, побачивши вказані речі, відразу ж взяв ніж і заховав його до кишені, після чого взяв до рук вказане портативне радіо, належне ОСОБА_6 .
На прохання Потерпілого повернути речі та не пошкодити радіо відреагував погрозою застосувати насильство по відношенню до Потерпілого. Саме це, за показаннями потерпілого, і завадило йому зупинити протиправні діяння обвинуваченого відносно його (Потерпілого) майна.
Також вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, доведена й протоколом огляду місця події від 13.06.2017 року, відповідно до змісту якого об`єктом огляду був радіоприймач марки «WS-Q5», який Обвинувачений добровільно надав працівникам поліції; протоколом огляду предметів від 06.07.2017 року, відповідно до змісту якого об`єктом огляду був радіоприймач марки «WS-Q5»; постановою Слідчого СВ ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 06.07.2017 року про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до справи, згідно з яким радіоприймач марки «WS-Q5» було визнано речовим доказом; протоколом проведення слідчого експерименту Слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 14.06.2017 року, відповідно до якого Потерпілий розповів про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, довідкою ПП ОСОБА_7 про середню ринкову вартість радіоприймача марки «WS-Q5», протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2017 року, згідно з яким Обвинувачений розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 186 КК України; оптичними дисками як додатків до протоколів слідчого експерименту за участю потерпілого та обвинуваченого.
Потерпілий, присутній в судовому засіданні, підтвердив факт відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди з відшкодування вартості радіоприймачана марки «WS-Q5» та вказав про те, що Обвинувачений повернув йому ніж. Також ОСОБА_6 повідомив, що до Обвинуваченого претензій немає, та просив не застосовувати до ОСОБА_4 суворого покарання, пов`язаного з позбавленням волі, зазначив, що Обвинувачений неодноразово просив пробачення у нього.
З огляду на наведене, Ратнівський районний суд Волинської області дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 вчинив грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.
Потерпілий, присутній в судовому засіданні підтвердив факт відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди, повідомив, що до Обвинуваченого претензій немає, а також просив не призначати йому суворої міри покарання.
При цьому, Суд зазначає, що ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України, як тяжкий злочин.
Обставинами, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, Суд вбачає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, відшкодування обвинуваченим заподіяної матеріальної шкоди.
Окрім того, відповідно до припису ч. 2 ст. 66 КК України іншими обставинами, які пом`якшують покарання, Суд вважає відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, а також те, що Обвинувачений заздалегідь до вчинення вказаного злочину не готувався, а сам умисел на його вчинення виник саме в момент, коли Обвинувачений виявив на лавці поблизу станції залізничного сполучення «Чевель» радіоприймач марки «WS-Q5» та ніж, які належали потерпілому.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Крім цього, Суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого:
-ОСОБА_4 є особою похилого віку, що значно знижує ризики повторного вчинення ним злочину;
-за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому, Суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, проте без тяжких наслідків його вчинення, незначну вартість викраденого майна 220 грн, а тому й бере до уваги принцип співмірності покарання за вчинений злочин, дані про особу винного, який є особою похилого віку, що істотно знижує ризик повторного вчинення злочину, не перебуває на обліках у нарколога та психіатра, факт відшкодування потерпілому завданих йому збитків, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.
Разом з тим, беручи до уваги ту обставину, що вказаний злочин Обвинуваченим вчинений при наявності непогашених судимостей, Суд вважає за доцільне призначити Обвинуваченому покарання не в мінімальному розмірі строку позбавлення волі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Окрім того, Суд також враховує думку Потерпілого, який просив не обирати щодо Обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі, та вказав що не має до нього претензій матеріального та морального характеру.
З урахуванням наведеного вище, Суд дійшов висновку про призначення покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Саме такий вид покарання, на думку Суду та на виконання припису ч. 2 ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення Обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Окрім того, враховуючи встановлені судом обставини, Суд вважає, що виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбуття покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання із випробуванням з покладенням на нього передбачених ст. 76 цього Кодексу обов`язків.
Долю речових доказів, які стосуються даного кримінального провадження, Суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим, який перебуває під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1