АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3097/16-к Номер провадження 11-кп/786/594/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001171, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не одруженого, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має зареєстрованого місця проживання, раніше судимого: 1) 23.12.2012 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 2) 31.03.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, засуджено:
-за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2016 року, і покарання за цим вироком остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Згідно з вироком суду, 17 березня 2016 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою, яка відповідно до вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 31.03.2016 року вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, перебуваючи у хірургічному відділенні 3-ї міської лікарні міста Кременчука, розташованої за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Павлова, 2, діючи з прямим злочинним умислом, повторно, з корисливого мотиву під приводом телефонного дзвінка, шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «LG» моделі «A399» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 чорного кольору, належного ОСОБА_9 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, здавши до кіоску №254, розташованому на Центральному ринку м. Кременчука. Отримані кошти використав для власних потреб, завдавши потерпілому матеріального збитку на суму 1 031 грн.
Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 .
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок змінити, у зв`язку з надмірною суворістю призначеного покарання, та призначити покарання у виді обмеження волі.

В наданих доповненнях до апеляційної скарги просить змінити вирок та призначити остаточне покарання за сукупність злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і відповідно до ч. 3 ст. 349 КК України ніким з учасників процесу не оспорювався.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оскаржується.

При призначенні покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину мав не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуває на диспансерному обліку у Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері з 2013 року з діагнозом полінаркоманія, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо призначеного покарання та вважає, що такий вид покарання і розмір цілком відповідають його меті, а саме виправленню засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, з огляду на те, що судом призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України наближене до мінімальної межі покарання, передбаченого санкцією цієї статті, ОСОБА_7 на час вчинення злочину мав не зняту та не погашену судимість, не має бажання ставати на шлях виправлення.

Вірними є і висновки суду щодо призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, а тому, відсутні підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4