АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1467/17 Справа № 201/4619/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000873 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 02 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 07 жовтня 2016 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 13 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого і кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 днів, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував правила складання покарань, а саме на підставі ч. 1 ст. 72 КК України перевів невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року у виді позбавлення волі строком на 5 місяців 13 днів, в покарання у виді арешту, чим не дотримався вимог п. 1-а ч. 1 ст. 72 КК України та неправильно визначив вид і розмір остаточного покарання, призначеного ОСОБА_7 в порядку ст. 71 КК України.
Вважає, що суд не врахував належним чином факту засудження ОСОБА_7 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 19 червня 2006 року та 18 березня 2013 року, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року за вчинення ним аналогічних умисних злочинів проти власності.
Також звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 неодружений, ніде не працює, що свідчить про те, що обвинувачений не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочину проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців, на підставі ч. 1 ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання покарань, до призначеного цим вироком покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року, та остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців 5 днів; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 06.03.2017 року близько 06-00 годин шляхом вільного доступу за допомогою наявного в нього ключа зайшов до квартири АДРЕСА_2 , де побачив в приміщенні даної квартири газовий котел марки «Vaillant VUINT 242/2-5» та визначив його предметом свого злочинного посягання.
Після чого, ОСОБА_7 реалізуючи свій раптово виниклий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів викрав з приміщення вказаної квартири газовий котел марки «Vaillant VUINT 242/2-5» вартістю 8991, 67 коп., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий з викраденим майном працівниками поліції біля будинку № 10 розташованого по вул. Олеся Гончара в м. Дніпро.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково їх дослідивши, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України не було належним чином враховано особу обвинуваченого, який неодноразово засуджений за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності, не працює, а тому не має законного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в частині призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України підлягає задоволенню.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який судимий за аналогічні злочини, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та приходить до висновку щодо призначення йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Також судом першої інстанції при призначенні покарання на підставі ст.71 КК України, оскільки злочин було вчинено 06.03.2017 року, тобто в період строку, на який ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково від відбування покарання за попереднім вироком, що був постановлений Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 02.04.2015 року, було допущено порушення вимог ст.72 КК України, оскільки суд перевів невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі в менш суворий вид покарання- арешт.
Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новими вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому ч. 4 ст. 71 КК України передбачає, що в такому разі покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 1 п.п.а) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Дані вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом належним чином не виконано.
Отже, судом першої інстанції допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, що відповідно до ст. ст. 409, п.3 ч.1 ст.413, ст.414 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та відповідно до ст. 420 КПК України ухвалення свого вироку.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 07 вересня 2017 року.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, засудженим-з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Негайно після проголошення вручити копію вироку засудженому, прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4