Справа № 513/277/17
Провадження № 1-кп/513/8/18
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військового прокурора ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,обвинуваченого ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата Одеської області кримінальне провадження на підставі обвинувального акту стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тракторне Михайлівського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, одруженого, начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , капітана, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 426-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Капітан ОСОБА_9 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до вимог ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України будучи начальником для військовослужбовців цієї ж військової частини старшого прапорщика ОСОБА_11 та прапорщика ОСОБА_8 , тобто військовою службовою особою, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, всупереч інтересам служби на порушення вимог статей 6, 11, 49, 50, 58, 59, 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перевищуючи владу та службові повноваження, застосував насильство:

близько 17 години 30 хвилин 30 грудня 2016 року в приміщенні кв. АДРЕСА_2 щодо підлеглого старшого прапорщика ОСОБА_11 , що виявилось у завданні останньому не менше 15 ударів кулаками правої та лівої рук в область обличчя та не менше 30 ударів в різні частини тулубу правою та лівою ногами, взутими у черевики з високим берцем, а також не менше одного разу стрибнув обома ногами в область тулуба ОСОБА_11 , коли останній лежав на підлозі на спині, заподіявши ОСОБА_11 тілесні ушкодження, сильний фізичний біль та страждання;

близько 18 години 00 хвилин 30 грудня 2016 року, перебуваючи в наметі медичної частини військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , повторно застосував насильство щодо підлеглих, прикувавши кайданками ліву руку ОСОБА_11 до правої руки ОСОБА_8 , який також перебував в наметі медичної частини у стані алкогольного сп`яніння;

близько 18 години 00 хвилин 30 грудня 2016 року в наметі медичної частини військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , повторно щодо підлеглого старшого прапорщика ОСОБА_11 , що виявилось у завданні останньому не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя та не менше трьох ударів кулаком правої руки в область грудної клітини, заподіявши ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настав тяжкий комбінований шок в результаті якого він помер близько 2 години 31 грудня 2016 року;

близько 18 години 00 хвилин 30 грудня 2016 року в наметі медичної частини військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , повторно щодо підлеглого ОСОБА_8 , що виявилось у завданні останньому двох ударів кулаком правої руки в область обличчя та одного удару кулаком правої руки в область грудної клітини, заподіявши підлеглому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в області правої половини червоної обвідки верхньої губи з множинними саднами слизової оболонки нижньої губи, сильний фізичний біль та страждання,

Окрім того, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю підлеглому ОСОБА_11 , свідомо допускаючи і бажаючи їх настання, завдав останньому:

близько 17 години З0 хвилин З0 грудня 2016 року в приміщенні кв. АДРЕСА_2 не менше 15 ударів кулаками правої та лівої рук в область обличчя та не менше 30 ударів в різні частини тулубу правою та лівою ногами, взутими у черевики з високим берцем, а також не менше одного разу стрибнув обома ногами в область тулуба ОСОБА_11 , коли останній лежав на підлозі на спині,

повторно близько 18 години 00 хвилин, того ж дня, в наметі медичної частини військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя та не менше трьох ударів кулаком правої руки в область грудної клітини, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої травми грудей у вигляді поперечного перелому тіла грудини на рівні 2-го міжреберного проміжку, множинних двосторонніх переломів ребер з численними розривами пристінкової і легеневої плеври і крововиливами у плевральні порожнини (справа - 100 мл рідкої крові і згортків її, зліва - 200 мл), розлитим крововиливом в клітковину переднього середостіння, у коренів легенів та на рівні роздвоєння трахеї, яка була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, внаслідок якої настав тяжкий комбінований шок в результаті якого ОСОБА_11 помер близько 2 години 31 грудня 2016 року,

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково, оскільки за місцем проживання потерпілого ОСОБА_11 він ударив його 2-3 рази кулаком в обличчя та декілька разів по тулубу руками та ногами, по тулубу потерпілого він не стрибав. В медичній палатці він наносив удари потерпілому ОСОБА_11 через ОСОБА_8 , а тому вони не були сильними. Наносячи удари потерпілому ОСОБА_11 він не бажав настання його смерті. Пояснив, що 30 грудня 2016 року командир військової частини НОМЕР_1 був відсутній і як старший за званням він виконував його обов`язки, хоча письмового наказу про покладення на нього обов`язків командира в/ч НОМЕР_2 не було. В цей день, о 08 годині ранку під час розводу він виявив відсутність ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яких він раніше неодноразово приводив до військової частини і умовляв. ОСОБА_11 необхідно було заступати в наряд разом із ОСОБА_12 та перед нарядом о 16 годині 45 хвилин пройти інструктаж у ст. прапорщика ОСОБА_13 . О 16 годині 25 хвилин йому стало відомо, що ОСОБА_11 на службу не з`явився і тому разом із ОСОБА_12 він прийшов до кв. АДРЕСА_2 , яку наймав ОСОБА_11 . Двері їм відчинив ОСОБА_14 . Зайшовши до приміщення, в одній з кімнат він побачив ОСОБА_11 , який у нетверезому стані лежав на ліжку. Він спитав ОСОБА_11 , чому той не на службі і нагадав, що йому потрібно заступати в наряд. Останній відповів, що не хоче заступати в наряд. Це його дуже роздратувало і він наніс потерпілому декілька ударів. Після чого вони з ОСОБА_12 забрали Коновалюка до військової частини НОМЕР_1 , щоб той протверезів. На території в/ч НОМЕР_1 вони завели ОСОБА_11 в намет медичної частини і там поклали його на дерев`яні нари поряд з ОСОБА_15 , який вже був у наметі. Намет не мав опалення, хоча в той день було холодно. Замість ОСОБА_11 до наряду разом з ОСОБА_12 заступив інший військовослужбовець. Він одразу ліг відпочивати, через деякий час його розбудив ОСОБА_16 і він пішов до намету перевіряти. ОСОБА_11 був розкритий, він накрив його одіялом. Не оспорює, що завдавав ударів ОСОБА_11 проте не пам`ятає скільки. Вночі ОСОБА_11 стало погано і подзвонили у «Швидку допомогу», проте їм повідомили, що вона на виїзді. Тому ОСОБА_12 та ОСОБА_17 на ношах понесли ОСОБА_11 до Саратської ЦРЛ, по дорозі зателефонували ОСОБА_18 , щоб і він допоміг. Той прийшов з ОСОБА_19 і всі разом вони принесли потерпілого до приймального відділення, де вийшов лікар і сказав, що ОСОБА_11 помер. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 випроводжували з казарми, бо вони пиячили.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який будучи допитаним в судовому засіданні 04 травня 2018 року розповів, що 30 грудня 2016 року з ранку його призначили до наряду в їдальню в/ч НОМЕР_1 . Під вечір він випив келех вина. Заступник командира частини майор Плащинський, забрав його до намету медичної частини, де залишив на нарах. За наказом ОСОБА_9 , його прикував кайданками хтось із наряду. Він заснув. Ввечері він прокинувся та побачив, що ОСОБА_12 і ОСОБА_9 привели ОСОБА_11 , якого поклали на нари поряд із ним. Він звернув увагу, що ОСОБА_11 був в стані алкогольного сп`яніння. Хтось з наряду пристебнув ОСОБА_11 кайданками до нього. ОСОБА_11 говорив, що буде скаржитись військовому прокурору. Це почув ОСОБА_9 і через нього ( ОСОБА_8 ) два рази ударив ОСОБА_11 кулаком правої руки в обличчя і декілька раз кулаком по тулубу в область грудної клітини. Він зробив зауваження ОСОБА_9 , щоб той не бив ОСОБА_11 . У відповідь ОСОБА_9 ударив його ( ОСОБА_8 ) двічі кулаком правої руки в обличчя і один раз кулаком в грудну клітину. Вночі ОСОБА_11 просив пити і він викликав наряд, щоб його поїли водою. Він розстібнув бушлат і накривав їм ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_11 почав скаржитись, що йому погано, а згодом «затих». Вночі їх розбудили, щоб перенести ОСОБА_11 у тепле приміщення. Він допоміг віднести ОСОБА_11 до теплого приміщення і чув, як викликали «Швидку».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3 а.с.7).

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 31 грудня 2016 року їй зателефонувала сестра її чоловіка ОСОБА_11 і повідомила про його смерть. 01 січня 2017 року вона виїхала в м. Миколаїв, а потім за місцем поховання чоловіка у Миколаївську область Снегурівський район. Військова частина ніякої матеріальної допомоги не надала, командир частини не подзвонив, навіть на поховання ніхто не приїхав.

Її чоловік служив в АТО, мав статус учасника бойових дій, командири дуже добре його характеризували. Він був життєрадісним, хотів дослужити до пенсії, йому лишилось півроку. Він перебував на обліку у військоматі в Миколаївській області і добровільно пішов служити до Національної гвардії у березні 2015 року. В 2010 році вони розлучились, бо вона мала отримати квартиру, а в 2015 році одружились знову.

Потерпіла та її син ОСОБА_20 заявили цивільний позов до Міністерства оборони України, третя особа Державна казначейська служба України. Свій позов обґрунтувала тим, що вона є інвалідом 3 групи, виховує спільного з ОСОБА_11 сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається у Львівській гімназії «Євшан». Вважає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.1167, ч.2 ст.1168, ст.1174, ч.1 ст.1200 ЦК України саме на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління, покладається обов`язок держави відшкодувати позивачам моральну шкоду. На її думку, загибель ОСОБА_11 сталася внаслідок відсутності з боку командування військової частини НОМЕР_1 належного контролю за особовим складом, а причиною смерті ОСОБА_11 стали травми, які пов`язані з проходженням ним військової служби. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали внаслідок загибелі їхнього чоловіка та батька, порушені нормальні життєві зв`язки та стосунки, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя. Просили стягнути з Міністерства оборони України на її та ОСОБА_20 користь моральну шкоду у розмірі по 2500000 гривень, на її користь середньомісячний заробіток 5988,96 гривень довічно, та на користь ОСОБА_20 середньомісячний заробіток до досягнення ним 23 років по 5988, 96 гривень, а також стягнути на її користь судові витрати в розмірі 8764, 95 гривень(т.1 а.с. 35-43).

Представник цивільного відповідача ОСОБА_10 позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України в/ч НОМЕР_1 є окремим суб`єктом цивільної відповідальності, контракт з ОСОБА_11 був укладений саме з військовою частиною, а не з Міністерством оборони, Міністерство оборони України не може бути належним відповідачем і нести цивільну відповідальність за дії обвинуваченого ОСОБА_9 .

Позивачі на надали належного обґрунтування моральної шкоди в розмірі 5000000 гривень. Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає лише за наявності вини. Обов`язковою умовою застосування ст.1174 ЦК України є виконання службового завдання посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади АРК Крим або органу місцевого самоврядування шкоди при здійсненні нею своїх повноважень. Якщо посадова або службова особа вчинила самоуправство, тобто здійснила дії за межами наданих їй повноважень, норма зазначеної статті застосуванню не підлягає. Будь-яких доказів протиправності дій МО позивачами не надано.

Показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що з 21 листопада 2016 року він служив за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . 30 грудня 2016 року приблизно о 16 годині 10 хвилин він прибув до військової частини НОМЕР_1 , щоб заступати в наряд. Приблизно о 16 годині 20 хвилин йому зателефонував капітан ОСОБА_9 і попросив до нього підійти. Підійшовши до ОСОБА_9 , він повідомив, що разом із ним у наряд заступає ОСОБА_11 , проте його у військовій частині не було. ОСОБА_9 запропонував піти разом із ним за місцем проживання ОСОБА_11 та привести його до в/ч НОМЕР_1 . Коли вони увійшли до вказаної квартири, то там знаходилися ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який лежав на ліжку обличчям вниз, вкритий ковдрою. ОСОБА_9 стягнув із нього ковдру, схопив ОСОБА_11 за «грудки», скинув з ліжка, кричав, що той повинен був заступати в наряд. ОСОБА_11 сказав, що буде скаржитись в прокуратуру. Після чого ОСОБА_9 почав його бити кулаками по обличчю і ногами по тулубу. Він та ОСОБА_14 намагались їх розборонити. Потім ОСОБА_9 виштовхав потерпілого на вулицю і наніс декілька ударів, зіштовхнув ногою з ганка, потерпілий впав. У потерпілого були синяки на обличчі, з рота та носа йшла кров. Свідок повів його до в/ч НОМЕР_1 , і довів до воріт. ОСОБА_11 одягнутий був у футболку з коротким рукавом та спортивні штани. Спочатку ОСОБА_9 завів ОСОБА_11 до офіцерського намету. Свідок туди не заходив, там був прапорщик ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_9 наказав відвести ОСОБА_11 у намет медпункту, що свідок і зробив. ОСОБА_9 наказав покласти ОСОБА_11 на нари, де вже лежав ОСОБА_15 та пристебнути їх один до одного кайданками. Це зробив ОСОБА_17 . Потім він пішов в наряд, стояв з автоматом біля воріт не менше 2-х годин. Він особисто бачив, як ОСОБА_9 два рази заходив до медичного намету. ОСОБА_11 був в наметі приблизно з 18.00 до 02 години. Він заходив і давав ОСОБА_11 води. Приблизно о 02-03 години 31 грудня 2016 року потерпілого взяли на ноші і намагались його обігріти в іншому наметі, але не змогли. Потім викликали «Швидку допомогу», яка не приїхала і тоді на ношах віднесли ОСОБА_11 до приймального відділення Саратської ЦРЛ, де лікар сказав, що потерпілий помер.

Показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що з 28.06.2016 року він проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . 30 грудня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що в нього не має грошей, він голодний, попросив купити їжу та прийти до нього за місцем проживання. Свідок купив їжу, та приблизно о 17 годині прийшов до ОСОБА_11 і поставив грітися воду. В цей час почув стук у вікно, до кімнати зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Він сидів у кріслі, а ОСОБА_11 лежав на ліжку. ОСОБА_9 з криками, що останній повинен буз заступати в наряд, скинув одіяло і наніс 2-3 удари кулаком в обличчя ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 висловлювались на адресу один одного нецензурними словами. Потім ОСОБА_9 скинув потерпілого на підлогу і наносив удари ногами по ребрах, скільки ударів він не пам`ятає, також стрибнув на тулуб потерпілого ногами. ОСОБА_12 ніяких дій не вчиняв. Потім ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повели потерпілого до в/ч НОМЕР_1 . Він на вулицю не виходив і не бачив, що там відбувалось.

Свідок ОСОБА_17 показав, що проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . 30 грудня 2016 року ОСОБА_11 був в частині і знав, що йому треба заступати в наряд. Перед нарядом його відпустили додому відпочити, а він напився. Приблизно о 16 годині 30 хвилин він прийшов заступати до наряду і виявилося, що не прийшов на службу ОСОБА_21 , за яким пішли ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Їх не було приблизно 1 годину. Коли вони привели ОСОБА_11 , він побачив у того розбитий ніс, на ногах він не тримався, від нього йшов сильний запах спиртного. ОСОБА_11 завели в намет до ОСОБА_13 , а потім за наказом ОСОБА_9 він відвів його в намет медичної частини. ОСОБА_9 наказав наглядати за потерпілим. ОСОБА_8 вже лежав на нарах в наметі. Поряд із ним поклали ОСОБА_11 , за наказом ОСОБА_9 їх кайданками прикували один до одного та за металевий трос, який був простягнутий у наметі та дозволяв дійти лише до столу. Потерпілий ОСОБА_11 кричав, що він тверезий і «засудить» ОСОБА_9 . Приблизно о 21 години він ліг спати, через деякий час його розбудили. Попросили занести ОСОБА_11 до намету з опаленням, той був у свідомості, але пульс слабкий, його стан здоров`я погіршувався. Тому зателефонували до «Швидкої», де сказали, що машини немає. Тоді він, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 понесли потерпілого на ношах до лікарні. По дорозі він зателефонував ОСОБА_18 та ОСОБА_22 і ті вийшли допомогти. Проте у приймальному відділенні лікар оглянув ОСОБА_11 сказав, що той вже мертвий. Він приймав участь в якості понятого при огляді медичного намету, бачив кров на нарах, на куртці (бушлаті) та туалетному папері.

Показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що з 27 липня 2016 року він призначений командиром в/ч НОМЕР_1 . ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями, за що йому неодноразово робили зауваження. 30 грудня 2016 року він був відсутній у в/ч НОМЕР_1 . 31 грудня 2016 року приблизно о 03 годині 10 хвилин йому зателефонував черговий частини і доповів, що помер ОСОБА_11 . Він приїхав на місце і почав розбиратись. ОСОБА_9 стверджував, що залишив ОСОБА_11 під наглядом наряду, бо той знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Раніше не було випадків, щоб ОСОБА_9 бив своїх підлеглих. На поховання військова частина виділила дизпаливу, заказали вінки, проте брат потерпілого відмовився їх брати. До грудня 2016 року особовий склад жив у наметах на території парку. Він особисто декілька разів пропонував ОСОБА_11 звільнитись зі служби. Оскільки потерпілий не заступив в наряд, замість нього повинні були заступати інші військовослужбовці, ті, хто відпрацював цілий робочий день і не відпочивав. Тому люди були на межі. Йому відомо про 3-4 випадки, коли ОСОБА_11 на службі вживав алкогольні напої.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , що з 28 липня 2016 року він проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , має військове звання старший прапорщик. Підтримував дружні стосунки як з ОСОБА_9 , так і з ОСОБА_11 . 30 грудня 2016 року ОСОБА_9 був черговим наряду, а ОСОБА_11 після обіду не заступив у наряд. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 пішов за місцем проживання ОСОБА_11 та привели його до частини. Спочатку ОСОБА_9 привів ОСОБА_11 до намету, де був він ( ОСОБА_13 ), там були 2 поліцейських, які прийшли, бо в той час в смт.Сарата розшукували вбивцю. ОСОБА_11 був п`яний, він це зрозумів по нестійкій ході і по розмові. ОСОБА_11 казав, що напише рапорт на ім`я прокурора. Він подзвонив ОСОБА_16 , щоб той заступив в наряд замість ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_9 вивів потерпілого. Вночі свідка розбудив ОСОБА_16 і сказав, що ОСОБА_11 стогне, потрібно в лікарню. Вранці він дізнався, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували у медичному наметі. Потерпілий не в перший раз порушував дисципліну і не заступав в наряд.

Свідок ОСОБА_18 показав, що проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . 31 грудня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_17 і попросив, щоб він та ОСОБА_19 допомогли доставити ОСОБА_11 до лікарні. Він та ОСОБА_19 вийшли з квартири, яку винаймають і допомогли ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 донести ОСОБА_11 на ношах до приймального відділення Саратської ЦРЛ. До них вийшов лікар, оглянув ОСОБА_11 і сказав, що той помер.

Показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що він працює лікарем- травматологом Саратської ЦРЛ. З 30 на 31 грудня 2016 року він був на чергуванні в приймальному відділенні. Приблизно о 03-04 годині на ношах доставили потерпілого, який був одягнутий в тельняшку та вкритий бушлатом. Він перевірив пульс і встановив, що потерпілий був мертвим. Він виставив діагноз «травма грудної клітини, переломи ребр», бачив тілесні ушкодження в області тулуба, верхніх кінцівок, сліди крові з носа.

Показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що 30 грудня 2017 року він та поліцейській ОСОБА_26 не службовому автомобілі здійснювали патрулювання в смт. Сарата Одеської області та звернули увагу, що по вул. К.Вернера в сторону військової частини двоє військовослужбовців вели третього, який був нетверезий, хитався. Коли вони були на території військової частини в наметі у прапорщика ОСОБА_13 , то ті двоє в намет завели того ж військовослужбовця. Один із тих, що привів, був у званні капітана. Вони спілкувались з старшиною, залишили йому орієнтировку. Старшина говорив, що той військовослужбовець, якого привели, повинен був заступити у наряд, проте напився. Потім потерпілого відвели в санчасть, щоб той проспався. Вранці до Саратського відділення поліції зателефонувала медична сестра приймального відділення і повідомила, що помер військовослужбовець.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_27 , який також показав, що знав ОСОБА_11 , тому що раніше він зустрічав його в смт.Сарата і супроводжував до в/ч НОМЕР_1 , щоб той не замерз.

Показаннями експерта ОСОБА_28 про те, що він проводив судово-медичну експертизу трупа потерпілого ОСОБА_11 і склав відповідний висновок. У висновку він застосував термін «безліч» щодо кількості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, тому що в експертній практиці такий термін застосовується щодо тілесних ушкоджень, яких більше 30 і яких неможливо порахувати. Механізм утворення цих ушкоджень у потерпілого - при терті о тверду поверхню. При проведенні експертизи він взяв один зразок міжреберного крововиливу та м`язів, вивчив ідентичність крововиливів і не брав зразки з усіх виявлених переломів. Він вибрав більш яскравий зразок і прийшов до висновку, що згідно початкової клітинної реакції в місцях переломів були, вони були отримані одномоментно.

Експерт ОСОБА_29 показав, що для об`єктивного дослідження потрібно було брати зразки в усіх місцях переломів ребр, а експерт ОСОБА_28 взяв лише один зразок з фрагмента перелому ребр. Потерпілому не надавалась медична допомога, він рухався, Якщо ребра зламані, то навіть маленький рух призводить до подальшої травматизації. У потерпілого виявлені переломи ребер по різним лініям, що не характерно для здавлювання і свідчить про тупу травму (ст.15 висновку). По судово-медичним даним при переломі грудини ломаються ребра по бокам. У потерпілого перелом тіла грудини не характерний для здавлювання. Переломи ребер у потерпілого утворені при ударному механізмі, а не при здавлюванні. Смерть потерпілого настала від 4 до 6 годин від моменту заподіяння тілесних ушкоджень.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 54).

Витягом з кримінального провадження № 0000616 від 31.12.2016 року, згідно якого до ЄРДР внесені відомості про те, що 31 грудня 2016 року до приймального відділення Саратської ЦРЛ доставлено труп ОСОБА_11 (т.1 а.с.104)

Витягами з кримінальних проваджень від 31.12.2016 року та від 31.01.2017 року, відповідно до яких внесені відомості до ЄРДР за ч.4 ст.426-1 та за ч.2 ст.121 КК України (т.1 а.с. 105-107).

Витягом з ЖЕО № 2642 Саратського ВП ГУНП України в Одеській області від 31.12.2016 року про те, що 31.12.2016 року о 08 годині повідомила чергова медсестра приймального відділення Саратської ЦРЛ Баргомон, що до приймального відділення доставлено труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.127).

Протоколом огляду трупа ОСОБА_11 , під час якого виявлені тілесні ушкодження на обличчі, на передній поверхні лівого ліктьового суглоба виявлено 10 саден, на передній поверхні правого плеча 6 саден, садна по зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, передній треті лівої гомілки, на передній поверхні правого колінного суглоба (т.1 а.с.128-130, 131-132).

Висновком експерта № 128 від 25.01.2017 року, відповідно до якого для судово-гістологічного дослідження узятий 1 фрагмент крововиливу з місця переломів ребер.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіяними йому наступними тілесними ушкодженнями: закритої травми грудної клітки у вигляді перелому тіла грудини та множинних переломів ребер з множинними пораненнями пристінкової плеври та крововиливами в оточуючі переломи міжреберні м`язи, крововиливу в області біфуркації трахеї, коренів легенів та передньої стінки навколосерцевої сумки, множинними пораненнями легеневої плеври, на що вказує наявність даних пошкоджень, наявність рідкої крові та згортків в плевральних порожнинах і настала в результаті комбінованого шоку. Виявлені наступні тілесні ушкодження: садно в лобній області зліва; безліч саден на лівій щічній області, садно на правій скроневій області, синець в праві параорбітальній області, крововилив під коньюктиву правого ока, 12 саден на правій щічній області, синець на кінчику носа, синець на перехідній облямовці верхньої губи справа, крововилив під слизову оболонку та забита рана на внутрішній поверхні верхньої губи справа, перелом тіла грудини з крововиливом в навколишні м`які тканини, множинні переломи ребер зліва та справа з множинними пораненнями пристінкової плеври та крововиливами в оточуючи переломи міжреберні м`яз, крововилив в області біфуркації трахеї та коренів легенів, множинні поранення легеневої плеври, наявність в лівій (200 мл) та правій (100 мл) плевральних порожнинах рідкої крові та згортків, крововиливи в праву навколониркову клітковину, 6 синців по передній поверхні середньої третини лівого плеча, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець та садно на зовнішній поверхні середньої та нижньої третини правого передпліччя, садно на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу, 2 садна на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, синець на передній поверхні правого колінного суглобу. Ці ушкодження заподіяні дією тупих предметів групові та індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Не виключено, що рукою, стиснутою в кулак, озуті ноги. Властивості синців, характер поверхні саден, наявність нерівномірної, нерізко вираженої перифокальної клітинної реакції в місцях ушкоджень дозволяють зробити висновок, що вказані ушкодження заподіяні прижиттєво, незадовго до моменту настання смерті. Ушкодження у вигляді синців, саден, забитої рани, крововиливу в праву навколониркову клітковину не були небезпечними для життя, мали би незначні скороминущі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» носять ознаки легких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб. Ушкодження в області грудної клітини, що призвели до смерті по критерію небезпеки для життя згідно п. 2.1.3. Правил носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб (т.1 а.с.133-135)

Висновком експерта № 195 від 30.102017 року (комісійної судово-медичної експертизи), згідно якого у трупа ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма голови у вигляді 3-х синців обличчя (у правій очноямковій, носовій та ротовій ділянках), у тому числі із крововиливом в сполучнотканинну оболонку правого ока, крововиливом зі забитою раною у слизову оболонку верхньої губи справа, а також не менше 44-х саден обличчя (в лобовій ділянці зліва, правій скроневій та щічній ділянках); закрита травма грудей у вигляді поперечного перелому тіла грудини на рівні 2-го міжреберного проміжку, множинних двосторонніх переломів ребер з численними розривами пристінкової і легеневої плеври і крововиливами у плевральні порожнини (справа 100 мл рідкої крові і згортків її, зліва 2000 мл), розлитим крововиливом в клітковину переднього середостіння, у коренів легенів та нарівні роздвоєння трахеї;

Травма за очеревинного простору у вигляді крововиливу в жирову клітковину, що оточує праву нирку; травма кінцівок у вигляді 10 синців правого передпліччя, 6 синців лівого плеча, садна в проекції лівого ліктьового суглобу, садна на тлі синця в проекції лівого зап`ястку; садна в проекції лівого кульшового суглоба; садна в проекції правого колінного суглоба; 2-х саден в проекції лівого колінного суглоба і синця лівої гомілки. Характер і морфологічні особливості ушкоджень, що були у ОСОБА_11 свідчать про те, що вони заподіяні багаторазовими діями тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Синці, множинні двосторонні переломи ребер і перелом грудини з численними розривами пристінкової і легеневої плеври та крововиливи у м`які тканини, утворилися по одному ударному механізму в результаті багаторазових ударів тупих предметів; садна заподіяні внаслідок тертя і (або) ковзання таких предметів по поверхні шкіри в місцях їх утворення.

Закрита травма грудей у вигляді поперечного перелому тіла грудини на рівні 2-го межреберного проміжку, множинних двосторонніх переломів ребер з численними розривами пристінкової і легеневої плеври і крововиливами у плевральні порожнини (справа 100 мл рідкої крові і згортків її, зліва - 200 мл), розлитим крововиливом в клітковину переднього середостіння, у коренів легенів та на рівні роздвоєння трахеї була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і за цим критерієм (небезпеки для життя) згідно п.2.1.2, 2.1.3. «л», «о» та п.4.6 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Всі інші ушкодження у ОСОБА_11 як окремо, так і в сукупності не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, не були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, при звичайному своєму перебігу у живих осіб мають не значні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відповідно до п.2.3.5 Правил мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням постраждалому закритої травми грудей з переломом грудини та множинних двосторонніх переломів ребер з численними розривами пристінкової і легеневої плеври та крововиливами у плевральні порожнини, розлитим крововиливом в клітковину переднього середостіння, у коренів легенів та на рівні роздвоєння трахеї. Безпосередньою причиною смерті явився тяжкий комбінований шок (коефіцієнт ймовірності шоку становить 97 %). Смерть потерпілого могла наступити в проміжок час у між 30.12.2016 року 22.00-23.00 години та 31 грудня 2016 року 02:00-03:00 години.

При судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації в крові -2,1%о, в сечі - 3,9 %о. У живих осіб дана концентрація алкоголю в крові могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т.2 а.с.177-195).

Протоколом огляду місця події кв. АДРЕСА_2 , під час якого на поверхні порога, на відстані 1,3 м від вхідної двері виявлена пляма діаметром 1,5 см, схожа на кров, яка була вилучена та поміщена в сейф-пакет. В кімнаті на підлозі на доріжці зеленого кольору з червоними смугами, навпроти ліжка виявлені плями бурого кольору, схожі на кров, фрагмент доріжки з плямами вилучено (т.1 а.с.145-147, 148- 152).

Заявою власника квартири ОСОБА_30 про дозвіл на проведення огляду вказаної квартири (т.1 а.с.153).

Протоколом огляду військової палатки медичної частини на території в/ч НОМЕР_1 , під час якого під нарами виявлений шматок туалетного папіру неправильної форми з плямами бурого кольору. На других нарах виявлена камуфляжна куртка кольору хакі з плямами бурого кольору. На передній нижній бильці нар, що виконано з дерев`яної дошки, в центральній її частині виявлено пляму бурого кольору 7х2 см. Вилучено фрагмент туалетного папіру, куртку камуфляжну армійську, фрагмент дерев`яної бильці (т.1 а.с.154-155, 156-159).

Протоколами огляду спортивних штанів, підштаників, одної шкарпетки потерпілого (т.1 а.с.161, 162); військової куртки ОСОБА_12 на зовнішній поверхні лівого рукава якої в верхній третині виявлені три плями бурого кольору (т.1 а.с. 163, 164-166).

Заявою ОСОБА_12 про добровільну видачу куртки (т.1 а.с.167).

Постановою про відібрання зразків крові та нігтьових пластин ОСОБА_9 (т.1 а.с.168) та протоколом отримання зразків для експертизи (т.1 а.с.169 -170).

Постановами про приєднання в якості речових доказів фрагменту тканої доріжки, цементної площадки з плямами бурого кольору, фрагмента туалетного паперу з плямами бурого кольору, камуфляжної куртки з плямами, фрагменту дерев`яного бильця, камуфляжної куртки ОСОБА_12 , штанів та шкарпетки потерпілого (т.1 а.с.174, 175-176, 177-178).

Висновком експерта № 47 від 08.02.2017 року, відповідно до якого на камуфляжній куртці, вилученій 31.12.2016 року з медичної палатки, камуфляжній куртці військовослужбовця ОСОБА_12 виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_11 . На фрагменті паперу, фрагменті бетону, доріжці, на кальсонах потерпілого виявлена кров людини, вірогідність походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с. 223-227, 228).

Наказом № 86 від 22.06.2016 року командувача Військово-морських сил України про увільнення капітана ОСОБА_9 з посади начальника розвідки штабу гарматного артирелійського дивізіону та призначення на посаду начальника розвідки штабу в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.180).

Витягом з наказу № 99 від 05.05.2016 року про виключення капітана ОСОБА_9 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_4 та направлення до в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби (т.1 .а.с 188).

Контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України від 30 квітня 2016 року, укладеним ОСОБА_9 (т.1 а.с.189-192).

Згідно послужного списку ОСОБА_9 призваний на військову службу у Збройні сили України відповідно до Указу Президента України № 15 від 14.01.2015 року (т.1 а.с. 193-198).

Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 29.09.2016 року, згідно якого з мічманом запаса ОСОБА_11 необхідно укласти контракт та прийняти на посаду головним сержантом гарматної артирлерійської батареї в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.199); контрактом з ОСОБА_11 про проходження військової служби у Збройних Силах України від 29.09.2016 року, строком на шість місяців (т.1 а.с. 200-203).

Послужним списком ОСОБА_11 , згідно якого 21.02.2015 року він був призваний на військову службу за мобілізацією (т.1 а.с. 204-208).

Заявами потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про залучення їх до провадження як потерпілих (т.1 а.с. 211, т.2 а.с. 49) та постановою про залучення ОСОБА_7 до провадження як потерпілої (т.1 а.с. 212).

Копією книги з добору варт в/ч НОМЕР_1 з 30.12.2016 року по 31.12.2016 року, згідно якого наряд по парку: ст.матрос ОСОБА_12 , ст.матрос ОСОБА_17 ст.прапорщик ОСОБА_11 , навпроти прізвища якого зазначено, що у зв`язку з неявкою на інструктаж до наряду не допущений, замінений старшиною ОСОБА_16 (т.1 а.с. 182); з 31.12.2016 по 01.01.2017 року черговий наряду капітан ОСОБА_9 , днювальний ст. матрос ОСОБА_8 , який звільнений від наряду за станом здоров`я, замінений молодшим сержантом ОСОБА_31 (т.1 а.с.183).

Висновком експерта № 2 від 06.01.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: забійна рана в області правої половини червоної обвідки верхньої губи з множинними саднами слизової оболонки нижньої губи, які є наслідком як мінімум одноразової ударної травмуючої дії тупим твердим предметом в область правої половини обличчя, на що вказує характер тілесного ушкодження і його локалізація, могли бути заподіяні у строк, вказаний у постанові - 31.12.2016 року. Відповідно до п.2.3.3 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 186-187).

Дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 (т.2 а.с. 36-39), під час якого він показав, яким чином ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_11 та йому ( ОСОБА_8 ) в медичному наметі.

Протоколами проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 та за участю ОСОБА_12 та відеозаписами (т.2 а.с. 28-30, 32-35).

Оглянутими судом під час судового розгляду речовими доказами: фрагменту тканої доріжки, цементної площадки з плямами бурого кольору, фрагмента туалетного паперу з плямами бурого кольору, камуфляжної куртки з плямами, фрагменту дерев`яного бильця, камуфляжної куртки ОСОБА_12 , спортивних штанів, кальсонів та носка потерпілого.

Висновком судово-психіатричних експертів № 20 від 02.03.2017 року (стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи), згідно яких при скоєнні інкримінованого йому діяння ОСОБА_9 відчував злість, викликану конфліктом з потерпілим. Стан випробуваного можно кваліфікувати як стан емоційного напруження, який за свою глибиною і ступеню впливу на свідомість і діяльність не досяг рівня афекту, він міг розуміти значення своїх дій, прогнозувати їх можливі наслідки. При здійсненні інкримінованого йому діяння він не знаходився в стані фізіологічного афекту. ОСОБА_9 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей і рівня розумового розвитку, здатен правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні свідчення. Як на час скоєння правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, так і на даний час ОСОБА_9 на будь-який хронічний психічний розлад не страждав, у тимчасовому та іншому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, ознак уродженої або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії) не виявляв, тому він здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії і віддавати звіт своїм діям та керувати ними, передбачати їх можливі наслідки, не обмежений у спроможності правильно сприймати важливі для кримінального провадження обставини, давати про них свідчення. Застосування примусових заходів виховного характеру не потребує (т.1 а.с. 251-259).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілого ОСОБА_11 він ударив 2-3 рази кулаком в обличчя та декілька разів руками та ногамипо тулубу, по тулубу потерпілого він не стрибав, в медичній палатці він наносив потерпілому не сильні удари, суд відкидає, тому що вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , висновками експерта № 128 від 25.01.2017 року, № 195 від 30.10.2017 року, протоколами огляду місця події, протоколами слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , речовими доказами.

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатньою для визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 426-1 КК України, тобто застосування насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану; ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного обставин, що обтяжують покарання: обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкі злочини; згідно довідок КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, ОСОБА_9 за медичною наркологічною та психіатричною допомогою не звертався; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, врівноважений, спокійний, є учасником бойових дій. Згідно службової характеристики ОСОБА_9 за час служби зарекомендував себе з позитивної сторони, до виконання службових обов`язків відноситься сумлінно, з травня 1982 року по серпень 1984 року проходив військову службу в Афганістані, нагороджений медалями. З лютого 2015 року проходив службу по мобілізації.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою повторно.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч.4 ст.426-1 КК України та ч.2 чт.121 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_9 має військове звання капітан і засуджується за тяжкі злочини, то відповідно до ст.54 КК України йому належить призначити додаткове покарання у виді позбавлення військового звання капітан.

Судом встановлено, що заявлені ризики, що виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 в даний час не зменшилися. Метою тримання під вартою є запобігання спробам уникнути покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Частиною 2 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-У11 від 26.11.2015 року) належить зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 06 січня 2017 року і до набрання чинності новою редакцією цієї статті (згідно закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року), тобто до 21 червня 2017 року. Після цієї дати до набрання вироком законної сили зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Щодо цивільного позову.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 17 квітня 2015 року (т.1 а.с.49).

Згідно копії свідоцтва про народження, вони є батьками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.50).

ОСОБА_11 є учасником бойових дій, згідно посвідчення (а.с.51).

Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи довічно (т.1 а.с. 52).

ОСОБА_20 навчався у 7-Б класі (11 загальноосвітньому класі) Львівської гімназії «Євшан», що підтверджено довідкою від 03.02.2017 року № 16 (а.с.53).

Згідно витягу з протоколу військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв протокол № 61 від 08 лютого 2107 року травма прапорщика ОСОБА_11 травма, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку, та пов`язана з проходженням військової служби (т.1 а.с. 274).

Відповідно до ст. 3, 10 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність ЗСУ, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна, згідно з потребами, здійснює контроль за їх ефективним використанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим).

Ст.1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи».

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно».

З урахуванням вищевказаних положень суд вважає необгрунтованими доводи представника цивільного відповідача про те, що Міністрество оборони є неналежним відповідачем. Заявлений потерпілою та її сином ОСОБА_20 цивільний позов про стягнення з Міністерства оборони моральної шкоди в сумі по 2,5 млн. гривень на користь кожного підлягає частковому задоволенню в розмірі по 200000 гривень. Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд враховує глибину і характер моральних страждань потерпілих, які втратили близьку людину, чоловіка та батька, пережили моральні та душевні страждання, змушені буди докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимоги про стягнення на користь ОСОБА_20 по 8764,95 гривень щомісячно до досягнення ним 23 років не підлягають задоволенню, тому що суду не надано доказів, що ОСОБА_20 продовжує навчання.

Вимоги про стягнення на користь ОСОБА_7 по 8764,95 гривень щомісячно пілдлягають частковому задоволенню в розмірі 2437,72 гривень щомісячно, тому що грошове забезпечення ОСОБА_11 складало 7313,16 гривень, отже на нього, його дружину та сина приходилось по 2437,72 гривень (7313, 72 гривень: 3).

На підтвердження понесених позивачкою витрат, пов`язаних з явкою до суду потерпіла надала проїзні документи, які стосуються розгляду справи у Саратському районному суді Одеської області лише на загальну суму 5271,43 грн. Складені нею записки на підтвердження витрат в іншій частині - на загальну суму 3493,52 гривні, не є належними та допустимими доказами, а тому суд не приймає їх до уваги. Отже в цій частині позовні вимоги не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: фрагмент тканої доріжки, цементної площадки з плямами бурого кольору, фрагмент туалетного паперу з плямами бурого кольору, камуфляжної куртки з плямами, фрагмент дерев`яного бильця, камуфляжної куртки ОСОБА_12 , спортивних штанів, кальсонів та шкарпетки потерпілого знищити.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання: по ч.4 ст.426-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням військового звання капітан; по ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років.

На підставі ст.70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням військового звання капітан.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 06 січня 2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 06 січня 2017 року і до 21 червня 2017 року.

Починаючи з 21 червня 2017 року і до набрання вироком законної сили зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

До набрання вироком законної сили продовжити застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: фрагмент тканої доріжки, цементної площадки з плямами бурого кольору, фрагмент туалетного паперу з плямами бурого кольору, камуфляжної куртки з плямами, фрагмент дерев`яного бильця, камуфляжної куртки ОСОБА_12 , спортивних штанів, кальсонів та шкарпетки потерпілого - знищити.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_7 по 2437 (дві тисячі чотириста тридцять сім) гривень72 копійки щомісячно - довічно.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_20 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 5271 (п`ять тисяч двісті сімдесят одна) гривня 43 копійки.

В задоволенні решти позову ОСОБА_7 та ОСОБА_20 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1