Ухвала
Іменем України
07 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 440/837/17

провадження № 51-4546 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 січня 2018 року,
встановив:
ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 січня 2018 року повернуто апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Буського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу, копію оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 вдруге звернулася з аналогічною апеляційною скаргою на вирок Буського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У рішенні у справі «Устименко проти України» від 06 червня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Таким чином, враховуючи, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним і воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки потребує державного регулювання, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанцій, викладеною у його рішенні та вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінально процесуального закону, а тому суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 січня 2018 року та вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3