Провадження № 1-кс/761/9162/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003074 від 10.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0003074 від 10.04.2018. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 10.04.2018 приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: місто Київ, проспект Володимира Маяковського, 43/2, переслідуючи корисливий мотив, намагалася умисно, повторно, таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «Сільпо», на загальну суму 369 гривень 50 копійок, однак довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись вказаним майном не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони даного магазину. В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваної неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме підозрювана перебуваючи на волі може перераховуватися від органів досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати відносно підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з урахуванням відсутності обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрювана у судовому засіданні підтримав захисника.
Слідчий суддя вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003074 від 10.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України.
10.04.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.04.2018 року за адресою: м. Київ, пр-т. Маяковського, 43/2; протоколом допиту свідка від 10.04.2018 року; постановою про визнання предметів речовими доказами; протоколом перегляду відеозапису з камер спостереження магазину «Сільпо» та іншими матеріалами кримінального провадження - достатньою мірою для цієї стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Так, характер інкримінованого підозрюваному злочину, який має корисливу спрямованість, а також те, що підозрювана не має постійного доходу в сукупності свідчать про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає доведеним й доводи слідчого, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливою спрямованістю.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Водночас, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 176-179, 180, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003074 від 10.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на неї такі обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;
- не відлучатися за територію Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів в межах досудового розслідування, тобто до 09 червня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1