Справа № 631/173/16-к
Провадження № 1-кп/626/124/2017
Красноградський районний суд Харківської області
07 грудня 2017 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: шульгіна с.в.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м.Харкова, не працюючого, розлученому, з середньою освітою, який має малолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий за ч.1 ст.164 КК України Нововодолазьким районним судом Харківської області 12.05.2015 року до 100 годин громадських робіт, покарання відбув,-
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.05.2009 по справі №2-2154/09р. ОСОБА_4 зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.11.2008 до досягнення дитиною повноліття.

14.05.2009 Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист №2-2154/2009 про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.11.2008 до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного виконавчого листа, 25.01.2014 року державним виконавцем ДВС Нововодолазького ДВС в Харківській області було відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_4 будучи фізично здоровим і працездатним, аліменти на свою доньку - ОСОБА_6 не сплачував, до Нововодолазького районного центру зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, будь-яку іншу допомогу на утримання доньки не надавав.

Відповідно до вироку Нововодолазького районного суду від 10.04.2015р. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

Однак в подальшому ОСОБА_4 в період з 01.05.2015 по 31.12.2015 аліменти не сплачував також, заборгованість за вказаний період з 01.05.2015 по 31.12.2015 склала 5038,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 31.12.2015 склала 23319 грн. 30 коп. ОСОБА_4 будучи 25.03.2014 письмово попередженим про обов`язок щомісячно сплачувати аліменти та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, належних висновків для себе не зробив, тим самим: повторно став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів. У зв`язку з чим, відповідно до розрахунку, здійсненого відділом державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції в Харківській області в порядку ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та п.7.5.2 «Інструкції про проведення виконавчих дій» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.09.2003 року № 115/5, заборгованість по аліментах за виконавчим листом виданим 14.05.2009р. за період з 01.05.2015 по 31.12.2015 аліменти не сплачував взагалі, та заборгованість за вказаний період склала 5033,00 грн. тобто заборгованість зі сплати зазначених коштів складає суму, яка перевищує сукупно складену суму виплати за шість місяців відповідних платежів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, пояснивши що прокурором все викладено вірно. При цьому доповнив, що дійсно умисно не сплачував аліменти на доньку ОСОБА_7 , 2008 року народження, оскільки сумнівається що саме він є її батьком.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченого, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, де характеризується посередньо, має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 від іншого шлюбу.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу підсудного, щиро кається у скоєному, обставини, пом`якшуючі покарання, відсутність обставин, що обтяжують його, думку прокурора, щодо призначення покарання, і вважає, що покарання ОСОБА_4 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.164 КК України, у вигляді громадських робіт.

При цьому, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про застосування до нього амністії у 2016 році, оскільки на момент скоєння даного кримінального правопорушення він мав малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від іншого шлюбу, повністю визнає свою вину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності закону мали дітей, яким не виповнилося 18 років і не позбавлені відносно них батьківських прав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення даного кримінального правопорушення мав від іншого шлюбу малолітню дитину сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно якого не позбавлений батьківських прав, дане кримінальне правопорушення не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Кінцева дата скоєння даного кримінального правопорушення є 31.12.20015 року, тобто вчинене до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Заходи кримінального провадження в тому числі міра запобіжного заходу, не застосовувалися. Речові докази та судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 120(сто двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя