АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1899/18 Номер провадження 11-сс/786/216/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали клопотання по кримінальному провадженню № 0000205 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 23 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 13 год. 30 хв. 23 березня 2018 року по 13 год. 30 хв. 22 травня 2018 року включно щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

який підозрюється за ч. 2 ст. 190 КК України.

Одночасно визначено ОСОБА_10 заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240 грн.

Покладено на ОСОБА_10 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по справі.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який є злочином середньої тяжкості і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років; ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення і вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, відсутність роботи, те, що ОСОБА_7 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, раніше вчиняв злочин, та після оголошення йому підозри переховувався від органу досудового розслідування, а на даний час справа щодо нього за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України направлена до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду та дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним вище ризикам. При цьому зазначив, що розмір застави необхідно визначити в межах розмірів, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт з використанням електронного засобу контролю. При цьому апелянт зазначає, що запобіжний захід, обраний слідчим суддею, є занадто суворим, таким, що не відповідає обставинам справи, суддею не враховано тяжкість інкримінованого особі злочину, вчинення злочину вперше, належним чином не розглянута можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Просив поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки повний текст рішення був проголошений 26.03.2018, копію рішення отримав 27.03.2018, а 28.03.2018 перебував в робочому відрядженні, в зв`язку з чим не мав можливість підготувати апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді; пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_1 ; позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без зміни, оскільки більш м`який запобіжний захід до підозрюваного застосувати не можна з підстав зазначених в ухвалі слідчого судді, враховуючи, що 30.03.2018 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 направлено до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду, а підготовче судове засідання призначено на 17.04.2018; вивчивши матеріали клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з апеляційної скарги, клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто у відсутність адвоката ОСОБА_8 , в матеріалах клопотання є заява ОСОБА_7 про відмову від отримання безоплатної правової допомоги відносно нього, 29 березня 2018 року адвокат ОСОБА_8 подав до Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу. Так як, адвокат ОСОБА_12 не приймав участіть у судовому розгляді у суді першої інстанції, а копію рішення отримав 27.03.2018, то строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні слідчого відділу Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 22.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.к. 5).

Органами досудового розслідування встановлено, що 20 березня 2018 року ОСОБА_7 попередньо змовився з ОСОБА_11 та невстановленим в ході розслідування чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , щодо вчинення шахрайств на території м. Миргород Полтавської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 21 березня 2018 року прибули з м. Києва до м. Миргород Полтавської області для вчинення ряду кримінальних правопорушень на території міста Миргород, про що телефоном за телефонним номером - мобільного оператору «МТС» - НОМЕР_1 повідомили невстановленого в ході розслідування чоловіка на ім`я ОСОБА_13 .

Так, 21.03.2018 приблизно о 14 год. 30 хв. невстановлений чоловік на ім`я ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування місця здійснив телефонний дзвінок на випадковий міський стаціонарний абонентський номер Національного оператору електронного зв`язку ПАТ «Укртелеком» - НОМЕР_2 , котрий постійно перебуває у користуванні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рахується за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході розмови, вказаний невстановлений чоловік, з метою заволодіння чужим майном, а саме коштами, ввів в оману ОСОБА_14 , представившись лікарем травматологічного відділення Миргородської ЦРЛ ОСОБА_15 , повідомив неправдиві відомості про те, що її син начебто потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох колінних суглобів, та якому необхідно кошти та постільну білизну для термінового оперативного втручання, за якими повинен приїхати санітар травматологічного відділення.

В свою чергу ОСОБА_7 повторно, спільно із ОСОБА_11 , які в той час перебували в м. Миргороді та були заздалегідь обізнані про вчинення шахрайських дій, приблизно о 14 год. 30 хв., продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою заволодіння коштами, прибули на автомобілі таксі до території домогосподарства за вказаною їм спільником адресою: АДРЕСА_2 , для отримання від потерпілої коштів.

Будучи введеною в оману, із помилкових переконань про реальність виниклої ситуації та необхідність надання коштів для проведення термінової операції сину, потерпіла ОСОБА_14 добровільно передала ОСОБА_7 5000 гривень та пакет з постільною білизною.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 місце вчинення злочину покинули, кошти в сумі 4 тис. грн. перерахували на рахунок, вказаний ОСОБА_13 , 1 тис. грн. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 залишили для власних потреб.

В результаті протиправних спільних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 , потерпілій ОСОБА_14 завдано матеріальної шкоди на загальну суму - 5000 гривень.

Крім того, повторно, 21.03.2018 приблизно о 16 год. 30 хв, невстановлений чоловік на ім`я ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування місця, здійснив телефонний дзвінок на випадковий міський стаціонарний абонентський номер Національного оператору електронного зв`язку ПАТ «Укртелеком» - НОМЕР_3 , який постійно перебуває у користуванні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та рахується за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході розмови, вказаний невстановлений чоловік на ім`я ОСОБА_13 , з метою заволодіння коштами потерпілої, ввів в оману ОСОБА_16 представившись лікарем травматологічного відділення Миргородської ЦРЛ ОСОБА_15 та повідомив неправдиві відомості про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох нижніх кінцівок, перелому двох ребер та перелому руки. Для термінового оперативного втручання в травматологічному відділенні лікарні №-11 м. Полтава сину необхідно надати кошти санітару травматологічного відділення, що мав особисто приїхати до ОСОБА_16 .

В свою чергу, ОСОБА_7 , повторно, спільно із ОСОБА_11 , які в той час перебували в м. Миргород та були заздалегідь обізнані про вчинення шахрайських дій, приблизно о 17 год., продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою заволодіння коштами прибули на автомобілі таксі за адресою АДРЕСА_3 , вказаною не встановленим чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , до території загально - освітньої школи.

Будучи введеною в оману, із помилкових переконань про реальність виниклої ситуації та необхідність надання коштів для проведення термінової операції сину, потерпіла ОСОБА_16 добровільно передала ОСОБА_11 1000 гривень та 800 доларів США, що відповідно курсу НБУ станом на 21.03.2018 становить - 21 040 гривень.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 місце вчинення злочину покинули, коштами в подальшому розпорядився на заздалегідь обумовлений із ОСОБА_13 спільний розсуд.

В результаті протиправних спільних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_16 завдано матеріальної шкоди на загальну суму - 22 040 гривень.

Крім того, повторно, 21.03.2018 приблизно о 18.00 год., перебуваючи в м. Миргород Полтавської області за попередньою домовленістю між собою та невстановленим чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , який в свою чергу з невстановленого під час досудового розслідування місця, здійснив телефонний дзвінок на випадковий міський стаціонарний абонентський номер Національного оператору електронного зв`язку ПАТ «Укртелеком» - НОМЕР_4 , який постійно перебуває у користуванні ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та рахується за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході розмови, вказаний невстановлений чоловік, з метою заволодіння чужим майном, а саме коштами, ввів в оману ОСОБА_17 , представившись лікарем травматологічного відділення Миргородської ЦРЛ ОСОБА_15 , повідомив неправдиві відомості про те, що її знайомий ОСОБА_18 , начебто потрапив в дорожньо - транспортну пригоду в результаті якої отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох нижніх кінцівок , перелому двох ребер та перелому руки та якому необхідно кошти для термінового оперативного втручання в травматологічному відділенні лікарні, за якими повинен приїхати санітар травматологічного відділення.

В свою чергу ОСОБА_7 повторно, спільно із ОСОБА_11 , які в той час перебували в м. Миргороді та були заздалегідь обізнані про вчинення шахрайських дій, приблизно о 18 год., продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою заволодіння коштами прибули на автомобілі таксі до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 , для отримання від потерпілої грошових коштів та пакету з речами.

Будучи введеною в оману, із помилкових переконань про реальність виниклої ситуації та необхідність надання коштів для проведення термінової операції знайомому, потерпіла ОСОБА_17 добровільно передала ОСОБА_7 11 000 гривень.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 місце вчинення злочину покинули, коштами в подальшому розпорядився на заздалегідь обумовлений із ОСОБА_13 спільний розсуд.

В результаті протиправних спільних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 , потерпілій ОСОБА_17 завдано матеріальної шкоди на суму - 11000 гривень.

22.03.2018 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб вчиненому повторно (а.к. 48-50).

23.03.2018 старший слідчий слідчого відділу Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 мотивуючи це тим, що останній може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або
суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності оскільки за вчинений злочин, який йому інкримінується, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, ОСОБА_7 вже переховувався від органів досудового розслідування, а саме від СВ ПУ в метрополітені ГУНП в м. Київ та був оголошений у державний розшук з 11.04.2017 по 20.09.2017. Наразі в Шевченківському районному суді м. Київ триває розгляд провадження, щодо вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України. Також ОСОБА_7 ніде не працює та не має постійного джерела заробітку, обвинувачується у вчиненні ряду корисливих злочинів в м. Києві, що вказує на те, що підозрюваний в будь-який час може змінити місце проживання, виїхавши за межі міста та району, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчиненні кримінальні правопорушення;

- знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі всі адреси потерпілих, які є людьми похилого віку;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, знаючи, що кримінальна справа, за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України вже передана до суду, знову вчинив злочин з корисливих мотивів (а.к. 3).

Слідчий суддя клопотання слідчого задовольнив та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 35 240 грн. із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яка підтверджується: даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_16 , відповідно до яких, 21.03.2018 на її домашній номер телефону зателефонував незнайомий їй чоловік, який представившись лікарем повідомив, що її старший син потрапив у ДТП та знаходиться у травматології. Також повідомив, що йому потрібно провести операції, для якої потрібні грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а оскільки, у потерпілої було тільки 800 доларів США, то домовились на цю суму. А через деякий час, невідомий їй чоловік приїхав на таксі і забрав у неї вказані вище грошові кошти та речі, які вона збирала сину в лікарню. Потім їй подзвонив син, і повідомив, що з ним все гаразд і він перебуває на роботі, після чого потерпіла звернулась до працівників поліції (а.к. 19-21); даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких, ОСОБА_16 на фотознімках впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 21.03.2018 забирала у неї грошові кошти (а.к. 22); даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_17 , відповідно до яких, 21.03.2018 на її домашній номер телефону зателефонував незнайомий їй чоловік, який представившись лікарем повідомив, що її знайомий потрапив у ДТП та знаходиться у травматології. Також повідомив, що йому потрібно провести операції, для якої потрібні грошові кошти в сумі 11 000 грн., які вона погодилась віддати. А через деякий час, невідомий їй чоловік приїхав на транспортному засобі і забрав у неї вказані вище грошові кошти та речі, які вона збирала знайомому в лікарню (а.к. 26-27); даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких, ОСОБА_17 на фотознімках впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 21.03.2018 забирала у неї грошові кошти (а.к. 28); даними протоколу огляду місця події з ксерокопіями фотознімків від 22.03.2018, відповідно до яких про огляді кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_5 , де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та де було вилучено пакунок з речами потерпілої ОСОБА_17 , а також чеки на переводи грошових коштів від 21.03.2018 (а.к. 32-38); даними протоколу огляду місця події з ксерокопіями фотознімків від 22.03.2018, відповідно до яких про огляді території поблизу підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , де було вилучено пакунки з речами потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 (а.к. 39-42); даними протоколу огляду місця події з ксерокопіями фотознімків від 22.03.2018, відповідно до яких при огляді ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_6 , біля другого під`їзду дев`ятиповерхового житлового будинку, де було вилучено один полімерний пакет із речами потерпілої ОСОБА_16 (а.к. 29-31); ); даними протоколу огляду речей та документів від 22.03.2018, відповідно до яких при огляді було вилучено мобільний телефон марки «BRAVIS»яким користувався ОСОБА_7 та ОСОБА_11 при спілкуванні з ОСОБА_13 , та на якому мається смс-повідомлення від контакту під назвою « ОСОБА_13 », із вказаним номером банківської карти.

Крім того, в суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 також фактично підтвердив свою винуватість в оголошеній підозрі.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні всіх зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя правильно врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, даних про особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи, тобто не має засобів для проживання, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання.

На даний час підозрюваний зареєстрований по АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопією паспорту (а.к. 46).

Крім того, апеляційний суд також враховує, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 обвинувальний акт за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України направлено до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду, 11.04.2017 був оголошений у розшук, 20.09.2017 був затриманий, однак знову підозрюється у вчиненні злочинів корисливої спрямованості, є особою працездатного віку, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, шкода потерпілим не відшкодована у повному обсязі.

Доводи захисника про необґрунтованість застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються наведеним вище.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Частина 4 статті 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:
1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати;
2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати;
3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати.
Злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 є, відповідно до ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості, через це, на думку колегії суддів розмір застави підозрюваному необхідно визначити з урахуванням обставин злочину у якому висунута підозра, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених п. 1,2,3,5 ч. 1 статтею 177 цього Кодексу у максимальних межах - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240 грн.
Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини та статті 5 параграфу 3 Європейської Конвенції, застава призначена, щоб забезпечити лише належну процесуальну поведінку особи. Таким чином, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими словами, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання ухилитися від органів досудового розслідування та суду чи виконання процесуальних рішень.
На думку колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, належним чином оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, співставив існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, його тяжкість з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 35240 грн. 00 коп. виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваного. Зазначені обставини не ставлять під сумнів дієвість такого запобіжного заходу. Таким чином з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин кримінального провадження, тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 конкретного контексту справи та серйозності злочину, його наслідків та враховуючи міжнародну і національну практику, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 35240 грн. 00 коп. є достатнім розміром, у співставленні з існуючими ризиками, не порушує ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і відповідає положенням ч.5 ст. 182 КПК України. Отже, підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , не встановлено.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_19 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4