ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер справи 201/3745/18
Номер провадження 1-кс/201/3209/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС ПСВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000854, -
встановив:
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду скаргу, в якій просять скасувати постанову слідчого в ОВС ПСВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000854 від 12 липня 2017 року.
В обґрунтування доводів поданої скарги скаржники указуються, що 28 березня 2018 року поштою отримали повідомлення прокуратури Дніпропетровської області, з якого дізналися, що постановою було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000854. У скарзі указується на необґрунтованість постанови, оскільки висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила розгляд скарги проводити за її відсутністю. Скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Уповноважена особа прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином завчасно, докази чого наявні у матеріалах за скаргою, а тому суд ураховуючи обмежені строки розгляду скарг даної категорії, вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України, вважає за необхідне розглянути скаргу за відсутністю прокурора.
Суд, дослідивши матеріали за скаргою, співставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
Наявними матеріалами підтверджено, що постановою слідчого в ОВС ПСВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 року було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000854. Про цю постанову ОСОБА_4 дізналася, як стверджує у скарзі, лише 28 березня 2018 року.

Із постанови слідує, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального правопорушення № 0000854 від 12 липня 2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом неналежного розслідування керівництвом Верхньодніпровського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області злочину вчиненого ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом зловживання посадовими особами СВ Верхньодніпровського ВП своїм службовим становищем під час прийняття та реєстрації звернень ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України та за фактом неналежного виконання посадовими особами СВ Верхньодніпровського ВП рішення суду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
При цьому відмова у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні вмотивована тим, що у ході досудового розслідування було встановлено, що будь-якої шкоди працівниками Верхньодніпровського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровської області заявниці ОСОБА_4 не спричинено, що підтверджується як показами самої ОСОБА_4 , яка особисто надала копії відповідей на її звернення, які надійшли з Верхньодніпровського ВП, а також особисто підтвердила, що за її заявами триває досудове слідство за фактом протиправних дій громадянина ОСОБА_7 відносно неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно із ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Як вбачається із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що, зокрема, заява про залучення до провадження як потерпілого, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Судом не встановлено вищенаведених підстав, в той час як постанова про відмову у визнанні потерпілим не містить в собі належного мотивування такої відмови як того вимагає ч. 5 ст. 110 КПК України. При цьому скаржники указують, що висновки органу досудового розслідування про відмову у визнанні потерпілою у провадженні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно із ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Ураховуючи викладене та встановлені судом обставини, вимоги кримінального процесуального закону, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення поданої скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 56, 303-307 КПК України, суд, -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову слідчого в ОВС ПСВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000854 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1