Справа № 456/2075/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1078/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 14 травня 2016 року приблизно о 05 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz 609 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Київ-Чоп у напрямку до м. Києва, при проїзді ділянки в районі 628 км + 100 м, що у с. Гірне Стрийського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 (в частині визначення понять "безпечна швидкість", "небезпека для руху"); Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 12 п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виявлення небезпеки для руху у вигляді появи в полі його зору невстановленого досудовим розслідуванням зустрічного транспортного засобу, котрий рухався по його смузі, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до повної зупинки та, змінивши напрямок руху ліворуч, виїхав на ліве по ходу свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , котрий рухався у напрямку до м.Києва.
У результаті порушення ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху України пішохід ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 109 судово-медичної експертизи від 22.06.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: лінійного перелому кісток склепіння черепа зліва, який поширювався на кістки основи черепа, розпливчастого характеру субарахноїдальні та вогнищеві субдуральні крововиливи по випуклих поверхнях головного мозку; закритих непроникаючих в плевральну порожнину переломів 6, 7, 8, 9, 10 ребер по задньо-пахвинній лінії справа; велико-вогнищевого крововиливу по задній поверхні нижніх відділів правої легені; множинних розривів печінки з розвитком гемоперитонеуму, садна на задній поверхні лівої кисті, а саме в проекції головки другої п`ясної кістки, синця на шкірі, вогнищевого крововиливу в м`які тканини в лобно-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, рани в потиличній ділянці голови зліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, котрі призвели до настання смерті останнього.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи вину та фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік, та покласти обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що судом при призначенні покарання не було визнано обставинами, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку родичів загиблого, а також повною мірою не враховано того, що обвинувачений не перебуває на обліку в лікаря нарколога, раніше не судимий та не ухилявся від кримінальної відповідальності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції призначив надто суворе основне покарання, призначив значний іспитовий строк та поклав надмірні процесуальні обов`язки.

08.11.2017 року до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 подав зміни до апеляційної скарги у вигляді клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки вчинив тяжкий злочин з необережності, має дітей, яким не виповнилось 18 років та вирок не набрав законної сили.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та його захисник підтримали подані зміни до апеляційної скарги щодо звільнення обвинуваченого від покарання внаслідок акту амністії.

Прокурор частково підтримав апеляційну скаргу та не заперечив проти звільнення обвинуваченого від покарання внаслідок акту амністії.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився в порядку ч.3 ст.349 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та в подальшому звільняючи його від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, не перебуває на обліках в лікаря психіатра та нарколога, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання не встановлені.
Водночас, відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 є батьком малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.107). Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав, відсутні.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що обвинувачений ОСОБА_6 підпадає під дію п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та останнього, враховуючи його клопотання, слід звільнити від відбування призначеного покарання на підставі акту амністії.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині звільнення від відбування покарання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2017 року на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: