ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 12 жовтня 2017 року касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою до скасування цих рішень, оскільки суд першої інстанції за результатами розгляду провадження дійшов суперечливих висновків, не перевіривши при цьому механізм заподіяння, локалізацію отриманих потерпілим ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, та їх кількість. Вказав й на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 без задоволення, доводи якої вважає неперевіреними повною мірою.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування морвльної шкоди 3 000 грн, в задоволенні решти вимог відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Потерпілий ОСОБА_7 поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , близько 15 років тому назад встановив збірний металевий гараж, в якому зберігав свої власні речі. 24 серпня 2015 року ОСОБА_7 знаходився разом зі своєю сім`єю на дачі, в цей час йому на мобільний телефон зателефонувала сусідка і повідомила, що їх сусід ОСОБА_5 за допомогою автовишки здійснює демонтаж його гаражу. Приїхавши за адресою розташування вказаного гаражу, ОСОБА_7 спробував припинити протиправні дії ОСОБА_5 та в цей момент між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій несподівано виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, цього ж дня, приблизно о 17-ій год. 30 хв., продовжуючи конфлікт з потерпілим, стоячи навпроти ОСОБА_7 , розвернувшись до нього через ліве плече, умисно наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область носу потерпілого ОСОБА_7 . Після чого, знаходячись в автомобілі співробітників СОГ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, через відчинене вікно, знову, тільки лівою рукою, согнутою в кулак, навідліт наніс один удар в область правої щоки потерпілого ОСОБА_7 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичного експерта № 4417-е від 29 вересня 2015 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця кінчика носу з переходом на праве крило носу, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково, вирок суду від 18 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 433 КПК України, не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України є правильною.

Суд доводи касаційної скарги прокурора щодо порушення судами норм процесуального закону вважає необґрунтованими.

На вирок суду першої інстанції подано апеляційні скарги: потерпілим щодо незгоди із вироком суду в частині вирішення цивільного позову, засудженим в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам, прокурором лише в частині невідповідності призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання внаслідок м`якості.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Наведених положень процесуального закону суд дотримався.

Так, апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Апеляційним судом доводи апеляційних скарг, в тому числі засудженого ОСОБА_5 щодо неповноти судового розгляду і невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, перевірені повною мірою, із відмовою у їх задоволенні, та з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Крім того, за матеріалами кримінального провадження не встановлено будь-яких суперечностей щодо локалізації та кількості тілесних ушкоджень у потерпілого, як про це стверджує прокурор у касаційній скарзі.

За вказаним висновком експерта виявлене тілесне ушкодження не суперечить механізму його утворення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом, яким могла бути і кисть, стиснена в кулак.

Між іншим, судом першої інстанції був допитаний експерт, яка підтвердила вказаний висновок, та показання якої також перевіряв апеляційний суд під час апеляційного провадження.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, підстав для задоволення касаційної скарги суд не вбачає.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетров-ська від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-7646км16 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1