н/п 1-кс/640/486/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що зазначена постанова винесена без всебічного, повного і неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, а тим обставинам, що були досліджені, слідчим не була надана належна правова оцінка, що, в свою чергу, потягнуло за собою прийняття незаконної постанови про закриття кримінального провадження. Вважає висновки слідчого невірними, оскільки розслідування справи було проведено без дотримання вимог ч.2 ст. 9 КПК України.
Крім того зазначила, що слідчим порушені норми КПК України щодо реєстрації ДТП, а саме пригода мала місце 04.06.2017 р., до ЄРДР відомості внесено лише 12.06.2017, також посилається на інші процесуальні порушення при поведені досудового розслідування. Вважає, що слідчим не встановлений механізм скоєння наїзду ТЗ водієм ОСОБА_6 на потерпілу. При цьому усі допитані свідки вказали де та як остання йшла по дорозі, поки не зробила декілька кроків в стороні трамваю, який під`їхав до зупинки, до моменту наїзду на неї ТЗ під керуванням водія ОСОБА_7 . Проте сам факт наїзду, механізм отримання тілесних ушкоджень, ніхто із свідків не вказав, не враховуючи пояснення про те, що авто рухалося по проїзній частині дороги, по якій йшла потерпіла, та зробивши декілька кроків в бік у глибину дороги, потрапила під колеса. При допиті водій обмежився короткими поясненнями та не вказав про механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілою. Зовсім інший механізм, ніж описали свідки та водій встановила експертиза від 08.09.2017 р, за результатами якої встановлено, що в момент первинного контакту із транспортним засобом, що рухався, потерпіла заходилась у вертикальному або близькому до нього положенні та була повернута до нього (транспортного засобу) передньою правою поверхнею тіла. Всі вказували, що вона почала переходити проїжджу частину, та потрапила під колеса, тобто лівою стороною тулубу. З наведеного слідує, той факт, що механізм спричинення тілесних ушкоджень не встановлений. В Постанові не зазначено, які самі тілесні ушкодження потерпіла отримала в момент наїзду на неї транспортним засобом під керування водія ОСОБА_8 . Зазначено лише від чого вона саме померла. Не зазначений її стан, в якому вона потрапила до лікарні: які саме в неї були хронічні захворювання, приходила вона до тями чи померла не приходячи, не вказана ступінь важкості отриманих тілесних ушкоджень під час наїзду на потерпілу, не вказано механізм наїзду: якою частиною ТЗ було скоєно наїзд та чим саме це підтверджено. При призначенні судової авто-технічної експертизи, слідчий не надав можливості поставити експертам певні питання, а в постанові вказав вихідні дані та самостійно встановив момент виникнення небезпеки. Так, слідчий вказав, що для водія ОСОБА_8 момент виникнення небезпеки виник з часу, коли потерпіла зробила крок в сторону транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_8 . Але зазначена обставина є суперечливою, оскільки потерпіла пересувалася по проїзній частині автодороги, водій ОСОБА_8 бачив її більше ніж за 3 метрів, обзорність нічого не обмежувало, потерпіла похилого віку.
В судовому засіданні при розгляді скарги, скаржник та її адвокат підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти скарги, вважаючи оскаржувану Постанову обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Прокурор прокуратури Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, його неявка не є перешкодою розгляду скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
СУ ГУ НП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Приводом для реєстрації вказаного кримінального провадження 12.06.2017 р. стала дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 04.06.2017 р. за участю водія автомобіля FAW CA 1047 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , внаслідок якої пішохода ОСОБА_9 було доставлено до лікарняного закладу, де остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчим зазначені вихідні дані, встановлені у ході досудового розслідування, а також дані за свідченнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та водія ОСОБА_8 , а також посилання на висновки судово-медичної, судово - автотехнічної експертиз.
Слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях водія автомобіля ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що Постанова слідчого від 29.11.2017 р. про закриття кримінального провадження передчасна, не мотивована та прийнята з порушенням чинного законодавства, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, а відтак такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
В постанові від 29.11.2017 р. підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.
Однак, резолютивна частина постанови слідчого від 29.11.2017 р. не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб, про яких слідчим у резолютивній частині постанови не зазначено, що у сукупності із наведеним нижче доводами є підставою для скасування постанови слідчого у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладені фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно до ст.ст. 7, 9 КПК України однією з головних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають,- так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, при розслідуванні кримінального правопорушення та винесенні постанови слідчий не дотримався зазначених принципів.
Так, вихідні дані для проведення авто технічної експертизи було сформовано виключно з показів свідків, один з яких є учасником ДТП, вони не підтверджені іншими матеріалами справи, і не відповідають об`єктивним даним.
При винесенні оскаржуваної Постанови, слідчий керувався лише висновками однієї проведеної авто технічної експертизи № 1065/17 від 28.11.2017 р. При цьому слідчий посилався на пояснення свідків, в тому числі водія ОСОБА_8 та проведений слідчий експеримент.
Але слідчим не встановлений механізм скоєння наїзду ТЗ водієм ОСОБА_6 на потерпілу. При цьому усі допитані свідки вказали де та як остання йшла по дорозі, поки не зробила декілька кроків в сторону трамваю, який під`їхав до зупинки, до моменту наїзду на неї ТЗ під керуванням водія Заіка.
Проте сам факт наїзду, механізм отримання тілесних ушкоджень, ніхто із свідків не вказав, не враховуючи пояснення про те, що авто рухалося по проїзній частині дороги, по якій йшла потерпіла, та зробивши декілька кроків в бік у глибину дороги, потрапила під колеса.
При допиті слідчим водій обмежився короткими поясненнями та не вказав про механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілою.
Але зовсім інший механізм, ніж описали свідки та водій встановила судово-медична експертиза № 323-МК/17 від 08.09.2017 р, за результатами якої встановлено, що в момент первинного контакту із транспортним засобом, що рухався, потерпіла знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні та була повернута до нього (транспортного засобу) передньою правою поверхнею тіла.
Всі свідки вказували, що вона почала переходити проїжджу частину, та потрапила під колеса, тобто лівою стороною тулубу. З наведеного слідує, той факт, що механізм спричинення тілесних ушкоджень не встановлений.
Крім того, в Постанові не зазначено, які саме тілесні ушкодження потерпіла отримала в момент наїзду на неї транспортним засобом під керування водія ОСОБА_8 . Зазначено лише від чого вона саме померла. Не зазначений її стан, в якому вона потрапила до лікарні: які саме в неї були хронічні захворювання, приходила вона до тями чи померла не приходячи, не вказана ступінь важкості отриманих тілесних ушкоджень під час наїзду на потерпілу, не вказано механізм наїзду: якою частиною ТЗ було скоєно наїзд та чим саме це підтверджено.
В судовому засіданні встановлено, що при призначенні судової авто-технічної експертизи, слідчий не надав можливості потерпілій стороні поставити експертам певні питання, а в постанові вказав вихідні дані та самостійно встановив момент виникнення небезпеки. Так, слідчий вказав, що для водія ОСОБА_8 момент виникнення небезпеки виник з часу, коли потерпіла зробила крок в сторону транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_8 .
Але на думку суду, зазначена обставина є суперечливою, оскільки потерпіла пересувалася по проїзній частині автодороги, водій ОСОБА_8 бачив її більше ніж за 3 метрів, обзорність нічого не обмежувало, при цьому потерпіла є людиною похилого віку.
Таким чином, слідчий маючи суперечливі дані, прийшов передчасного висновку щодо відсутності складу злочину. Не було встановлено можливих свідків, які не є безпосередніми учасниками ДТП, які б могли повідомити інформацію, яка сприяла б встановленню всіх обставин справи.
Таким чином, при проведені досудового розслідування кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено необхідних слідчих дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Слідчим не виконані вимоги кримінального процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 7, 9, 40, 92, 93 КПК України.
За викладених підстав слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 29.11.2017 р. підлягає скасуванню як передчасна.
Крім того, суд звертає увагу на порушення норм КПК Країни при внесенні відомостей до ЄРД. Так, приводом для реєстрації вказаного кримінального провадження 12.06.2017 р. стала дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 04.06.2017 р. за участю водія автомобіля FAW CA 1047 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , внаслідок якої пішохода ОСОБА_9 було доставлено до лікарняного закладу, де остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто до ЄРДР внесені відомості через 8 днів після ДТП.
Матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для продовження досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно встановити обставини кримінального правопорушення, та надати їм обґрунтовану юридичну оцінку, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1