Справа № 405/4299/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілий - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005887 від 07.05.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.03.2001 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 04.02.2002 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 24.11.2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяць позбавлення волі;

- 25.01.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 11.12.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 04.02.2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 15.07.2014 року за ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2014 року за ст. 7 Закону України «Про амністію»;

- 09.11.2017 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.189 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.01.2018 року вирок Олександрійським міським судом Кіровоградської області від 09.11.2017 року змінено в частині призначеного покарання, ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст.189 КК України до 4 років позбавлення волі, з врахуванням того, що ОСОБА_8 вже повністю відбув призначене йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений від його відбуття,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Олександрія Кіровоградської області, українки, громадянки України, не працюючої, незаміжньої, не маючої утриманців, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 20.06.2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 22.11.2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 25 днів позбавлення волі. Звільнена 06.11.2013 року по відбуттю призначеного покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:

06.05.2016 року близько 15.00 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходилися навпроти будинку № 44/1 по вул. Колодязній м. Кропивницький, де зустріли раніше їм знайомого ОСОБА_5 . Помітивши на потерпілому ОСОБА_5 . Bluetooth гарнітуру та достовірно знаючи, що у останнього при собі є мобільний телефон, у них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, переслідуючи мету наживи, підійшли до ОСОБА_5 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 дістав правою рукою із лівої кишені куртки, у яку був одягнений, газовий балончик, випустив із нього газ в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_5 та схопивши потерпілого правою рукою за волосся, потягнув його вниз, тим самими примусивши його нагнутися обличчям до асфальту. Після чого, утримуючи нахиленим потерпілого за волосся, відтягнув його на перехрестя вулиць Колодязна та Кропивницького в м. Кропивницький. Подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_8 лівою рукою відкрито викрав з шиї ОСОБА_5 . Bluetooth гарнітуру марки «Motorola» моделі S305 вартістю 700,00 грн. В цей час ОСОБА_9 відкрито викрала із правої кишені олімпійки, в яку був одягнений потерпілий ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung» моделі GТ-Е2550, вартістю 150,00 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора МТС, та карта пам`яті марки «Теаm» Місrо SD на 2 GВ, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 850 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєному правопорушенні не визнав в повному обсязі та пояснив, що в травні 2016 року, часу не пам`ятає, він разом з ОСОБА_10 йшли до потерпілого ОСОБА_5 додому за грошима, так як той був винен їм кошти за телефон. По дорозі вони зустріли ОСОБА_5 , який йшов їм на зустріч. Аня спитала у потерпілого, куди він йде і де гроші, на що той відповів, що додому і що грошей не має, будуть завтра. Він схопив потерпілого за волосся і відтягнув в сторону до дороги, будь якого опору при цьому останній не чинив. В цей час ОСОБА_11 стояла поряд. Коли побачив, що зупинився автомобіль, відпустив потерпілого. Будь яких тілесних ушкоджень потерпілому не наносив. Аня витягла у ОСОБА_5 телефон. Ніякої вказівки про те, щоб вона забрала телефон він їй не давав. Коли і як вона витягнула телефон не бачив.

Газового балончика до потерпілого не застосовував.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину в скоєному правопорушенні не визнала в повному обсязі та пояснила, що в травні 2016 року в обідній час йшла з ОСОБА_8 до потерпілого додому, так як домовлялися з ним, щоб забрати борг за проданий йому за 50 грн. телефон з логотипом «яблучко». По дорозі зустріли потерпілого, який йшов їм на зустріч. Вона спитала у нього: «Де гроші?», на що ОСОБА_5 відповів, що грошей зараз немає, що треба почекати, він сходить до друга, а потім віддасть гроші. ОСОБА_8 в цей час стояв поруч та підійшовши до потерпілого, схопив його за волосся і відтягнув в сторону та нахилив його обличчям донизу, і почав казати йому, щоб той віддав гроші, які заборгував. ОСОБА_5 опір не чинив. При цьому у ОСОБА_8 газового балончика не було. Вона підійшла до них і побачила мобільний телефон у ОСОБА_5 , який виглядав з карману олімпійки. Вона його витягла, це був телефон марки «Самсунг» рожевого кольору. При цьому сказала, що коли він віддасть гроші, тоді і поверне йому телефон. Після цього вони пішли. На наступний день потерпілий прийшов до них з грошима за телефон. Та сказав, щоб вони також віддали навушники. Однак вона сказала йому, що вони їх не брали. Тоді він пішов, але гроші не віддав. Після цього їх затримали працівники поліції.

ОСОБА_8 не казав їй забрати телефон, вона помітила його у потерпілого і забрала в рахунок боргу.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знає, були випадки, коли перебували в одній компанії, так як їх запрошував його кум до нього додому, але особисто з ними не спілкувався. На початку травня 2016 року після обіду приблизно о 13 годині йшов до друга по вулиці Колодязній. Йшов в навушниках, слухав музику. Помітив з боку дороги ОСОБА_9 , яка щось йому казала. На відстані приблизно 1-2 метри від неї стояв ОСОБА_8 біля водокачки. Тоді не знав, що ОСОБА_12 звати ОСОБА_13 , думав, що ОСОБА_14 . Він зупинився, зняв навушники з вух на шию. В цей час ОСОБА_8 підійшов до нього. Дістав з правого карману газовий балончик та бризнув йому в обличчя, попавши при цьому в ліве око. ОСОБА_8 схопив його за волосся, яке тоді було довгим, та потягнув у бік дороги до гаражів. Волосся тягнув у низ і він не міг випрямитись, тому і не чинив опір. ОСОБА_8 тримав його за волосся обличчям до землі. ОСОБА_8 стояв зліва, а ОСОБА_15 стояла з права. Потім ОСОБА_8 сказав ОСОБА_9 , щоб та забрала у нього телефон і вона витягнула його у нього з карману олімпійки. Вказав, що телефон був марки «Самсунг» рожевого кольору. Після цього ОСОБА_8 зірвав у нього з шиї навушники і вони пішли в сторону 26 школи. Він пішов додому та промив обличчя. На наступний день побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля медичного училища на проспекті Комуністичному. Він підійшов до них і сказав, щоб вони віддали йому його мобільний телефон, на що вони відповіли, що віддадуть, коли він дасть гроші. В той час проїжджав патрульний автомобіль, який він зупинив.

Зазначив, що боргових відносин перед обвинуваченими у нього не було.

Вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 08.05.2016 року з фото таблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, вказав на місце відкритого викрадення у нього мобільного телефону та навушників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.к.п.16-17);

- протоколом огляду місця події від 08.05.2016 року з фото таблицею до нього, під час якого в присутності двох понятих, підозрювана ОСОБА_9 в кабінеті №3 в Кіровоградському відділі поліції ГУНП в області за адресою: вул. Вокзальна, 58 в м. Кропивницький, на підставі власноручно написаної заяви добровільно видала мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2550» (а.к.п.19-20);

- протоколом огляду предметів від 10.05.2016 року з фото таблицею до нього, під час якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung GT-E2550», який після огляду визнано речовим доказом та передано потерпілому ОСОБА_5 на зберігання (а.к.п.26-27);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.05.2016 року, під час якого в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_5 серед чотирьох пред`явлених для впізнання мобільних телефонів, впізнав під номером 1 свій мобільний телефон, який був в нього викрадений 06.05.2016 року (а.к.п.28);

- висновком судової товарознавчої експертизи №347 від 13.05.2016 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung GT-E2550» станом на 06.05.2016 року складає 150,00 грн., Bluetooth гарнітури марки «Motorola» моделі S305 станом на 06.05.2016 року складає 700,00 грн. (а.к.п.32-36);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2016 року та додатком до нього DVD-R диском з відеозаписом на камеру «Сanon» (переглянутий в судовому засіданні), в ході проведення якого в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав обставини вчинення відкритого викрадення його майна, а саме: телефону та наушників обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.к.п.24-25);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2016 року та додатком до нього DVD-R диском з відеозаписом на камеру «Сanon» (переглянутий в судовому засіданні), в ході проведення якого в присутності понятих, підозрювана ОСОБА_9 розповіла та показала обставини застосування ОСОБА_8 газового балончику, фізичної сили та вчинення викрадення мобільного телефону у ОСОБА_5 (а.к.п.53-54);

Приведені вище та дослідженні судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України.

Щодо надання стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 в якості доказу протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 08.05.2016 року (а.к.п.73-74) суд зазначає наступне. Дослідивши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що згідно довідки КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» №389 від 18.05.2016 ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів; синдром залежності з 2000 року; лікування не проходив (а.к.п.96) та заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №159 від 24.05.2016 року ОСОБА_8 страждає наркотичною залежність (опій ацетильований), потрібує лікування, яке йому не протипоказане (а.к.п.39).

За таких обставин, відповідно до вимог ст.52 КПК України участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. На виконання даної вимоги закону слідчим Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області 27.05.2016 року було призначено адвоката для здійснення захисту прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_8 (а.к.п.75-77). Однак, в порушення права на захист ОСОБА_8 , орган досудового розслідування без участі захисника провів з ним слідчу дію слідчий експеримент та склав про це протокол про проведення слідчого експерименту від 08.05.2016 року о 18:30 год.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.87 КПК України, вищевказаний протокол не може бути допустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України.
Даючи правову оцінку діям обвинувачених згідно інкримінованого обвинувачення у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яку обрав орган досудового розслідування, суд враховує надані та досліджені судом докази, а також встановлені на підставі даних доказів обставини справи, і приходить до переконання, що вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження. При цьому, суд виходить з наступного.

Так, ч.2 ст.187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті від 27.05.2016 року розбій інкриміновано за ознакою насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у застосуванні ОСОБА_8 газового балончику «Терен» з метою подолання опору потерпілого та заволодіння його майном.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року застосування до потерпілого без його згоди наркотичних засобів, психотропних, отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за частиною другою статті 186 КК або за відповідною частиною статті 187 КК. Якщо застосування таких засобів було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, але не призвело до заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості чи тяжкого тілесного ушкодження, вчинене належить кваліфікувати як розбій лише за умови, що винна особа усвідомлювала можливість заподіяння будь якого із цих наслідків.

Так, сам потерпілий в судовому засіданні показав суду, що на зустріч йому по вул. Колодязній йшли раніше знайомі йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 звернулась до нього, він зупинився та вийняв навушники з вух. В цей час до нього підійшов ОСОБА_8 та бризнув йому балончиком в ліву частину обличчя. Після цього, одразу ж ОСОБА_8 схопив його за волосся, потягнувши його вниз, і таким чином нахиливши його та відвів в бік вулиці. Під час цих дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 словесно нічого в нього не вимагали. В зв`язку з тим, що ОСОБА_8 тримав його за волосся, він був позбавлений можливості чинити опір.

Судом встановлено, що після заволодіння обвинуваченими майном яке належало потерпілому, останній пішов додому без сторонньої допомоги, хоча події відбувались в денним період доби, на вулиці де перебували сторонні громадяни і потерпілий мав змогу звернутись до них за допомогою при такій потребі.

Прийшовши додому, потерпілий, як він пояснив в судовому засіданні, помив обличчя. До закладів охорони здоров`я щодо надання медичної допомоги не звертався.

Під час перегляду відеозапису слідчого експерименту від 08.05.2016року за участю потерпілого ОСОБА_5 (кримінальне правопорушення вчинене 06.05.2016 року), судом встановлена відсутність на обличчі (очах) потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень, які спричинені в результаті застосування до нього газового балончику.

Крім того, органом досудового розслідування не надано доказів, що ОСОБА_8 застосував до потерпілого саме газовий балончик «Терен». При затриманні у ОСОБА_8 газовий балончик «Терен» не вилучено, будь-яких слідчих (розшукових) дій по встановленню місця знаходження газового балончику вчинено не було. В самому обвинувальному акті взагалі відсутнє посилання на те, якої дії (сльозоточивої, дратівливої, тощо) був застосований газовий балончик ОСОБА_8 . Не надано суду стороною обвинувачення і доказів того (висновку експерта), що застосування ОСОБА_8 газового балончику «Терен» було небезпечний для життя та здоров`я потерпілого і могло призвести до заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості чи тяжкого тілесного ушкодження. Дії самого обвинуваченого ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення вказують, що останній не усвідомлював і не передбачав можливість заподіяння потерпілому будь-яких із вищезазначених наслідків. Судом беззаперечно встановлено, що після застосування газового балончику, ОСОБА_8 не вчинив будь-яких дій щодо відкритого викрадення майна, а одразу ж застосував до потерпілого фізичну силу з метою подолання опору.

Підсумовуючи викладене, суд вважає доводи прокурора про кваліфікацію дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України припущенням, тоді як, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978року, «Коробков проти України» від 21.10.2011року Європейський суд з прав людини зазнає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, «поза розумним сумнівом» знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження.

В рішенні Європейського суду «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року у справі про зміну кваліфікації злочину судом також зазначається, що суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення, але може змінити обвинувачення за умови, що це не погіршує становище підсудного та не порушує його право на захист.

У відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, тому суд перекваліфіковує дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб за ч.2 ст.187 КК України на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст186 КК України, що, враховуючи санкції статей, покращує їх становище.

Наведені судом докази в своїй сукупності є достатніми для кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України.

При цьому, доводи обвинувачених про відсутність в їх діях складу злочину, суд розцінює як спосіб захисту та вважає такими, що надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Покази обвинувачених спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 08.05.2016 року, під час проведення якого потерпілий відтворив обставини подій відкритого викрадення Bluetooth- гарнітури та мобільного телефону марки «Samsung» із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з використанням газового балончику та фізичної сили, протоколом огляду місця події від 08.05.2016 року, під час якого потерпілий вказав на місце та обставини відкритого викрадення у нього мобільного телефону та навушників. Зазначені докази повністю узгоджуються з наданими в судовому засіданні показаннями потерпілого. Покази ОСОБА_5 щодо обставин відкритого викрадення майна та його кількості, на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні є сталими, деталізованими, послідовними та такими, що не викликають жодних сумнівів у суду.

Посилання обвинувачених на існування боргових зобов`язань у потерпілого перед ними не підтверджені належними доказами та не можуть свідчити, як про правомірність дій обвинувачених, так і про зменшення ступеню їх вини.

Не заслуговують на увагу також доводи обвинувачених про відсутність попередньої змови на вчинення відкритого викрадення чужого майна, так як у вчиненні грабежу, як співвиконавці брали участь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , домовленість між якими виникла до початку вчинення злочину, про що свідчить узгодженість поведінки та дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до, під час та після вчинення грабежу. Так, ОСОБА_9 зупинила потерпілого, ОСОБА_8 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, подолав опір потерпілого, вдвох вчинили дії щодо відкритого викрадення майна та разом зникли з місця вчинення злочину.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, на обліку в КЗ «Олександрійська обласна психіатрична лікарня», КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Кіровоградська наркологічний диспансер» не перебуває, згідно довідки Комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер» №389 від 18.05.2016 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності з 2000 року. Лікування не проходив. Відповідно до заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №259 від 24.05.2016 року гр. ОСОБА_8 страждає наркотичною залежністю (опій ацетильований), потребує лікування, яке йому не протипоказане. ОСОБА_8 страждає тяжкими захворюваннями, про що свідчить повідомлення з ДУ «Кропивницька УВП (№14)» від 08.12.2017 року про знаходження останнього на диспансерному обліку в медчастині установи з діагнозом: В20 IV клінічна стадія. Хронічний вірусний гепатит «С». Раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності.

ОСОБА_9 вчинила тяжкий злочин, незаміжня, за місцем попереднього проживання характеризується посередньо, на обліку в КЗ «Олександрійська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер», КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Кіровоградська наркологічний диспансер» не перебуває. Відповідно до повідомлення ДУ «Кропивницька УВП (№14)» від 07.08.2017 року ОСОБА_9 знаходиться на диспансерному обліку в медчастині установи з діагнозом: Хронічний вірусний гепатит «С». В20. Злочин вчинила в період незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимісті.

Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, суд вважає що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, з призначенням покарання ближче до мінімальної межі, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення та його перевиховання.

З урахуванням наведеного, характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що її виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, з призначенням покарання ближче до мінімальної межі, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_9 нового кримінального правопорушення та його перевиховання.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Витрати за проведення експертних досліджень в сумі 30 грн. підлягають стягненню зі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави по 15 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 22 січня 2018 року.

ОСОБА_9 визнати винною за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 обрати тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши її під варту в залі судового засідання, негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 17.04.2018 року.

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Samsung GT-E2550», ІМЕІ: НОМЕР_1 , рожевого кольору, з картою пам`яті марки «Team» Micro SD на 2 Gb, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому, як йому належні.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 30 гривень, тобто по 15 гривень з кожного.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_16