Дата документу 19.09.2017 Справа № 554/7311/17
Справа № 554/7311/17
Провадження № 1-кс/554/6301/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3
володільця майна ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2017 в с. Супрунівка, Полтавського району, працівниками Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області, зупинено автомобіль Mercedes-Benz 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, мікроавтобус у кузові якого водій ОСОБА_5 , 1982 року народження, перевозив порізану на колоди деревину породи Клен, об`ємом близько 5 куб.м., без відповідних на те документів.
В ході проведення огляду місця події від 16.09.2017 з місця події виявлено та вилучено автомобіль Mercedes-Benz 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, мікроавтобус котрий відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , перевозив порізану на колоди деревину породи Клен, об`ємом близько 5 куб.м. Вище вказаний автомобіль з пиломатеріалами поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. О.Пчілки 19Е.
Згідно ст.ст.168, 237 КПК України вилучений автомобіль Mercedes-Benz 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , жовтого кольору, мікроавтобус, власником якого являється ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія номер НОМЕР_2 , з порізаною на колоди деревиною породи Клен, об`ємом близько 5 куб.м., є тимчасово вилученим майном та являється безпосередньо речовим доказом у даному кримінальному провадженні на яке, у відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій та унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до п. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п. 3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що автомобіль Mercedes-Benz 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , жовтого кольору, мікроавтобус, власником якого являється ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія номер НОМЕР_2 , з порізаною на колоди деревиною породи Клен, об`ємом близько 5 куб.м., являються речовими доказом по даному кримінальному провадженню та є предметом, на якому збереглися сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення є потреба в накладенні арешту на автомобіль Mercedes-Benz 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , жовтого кольору та порізану на колоди деревину породи Клен, об`ємом близько 5 куб.м.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні клопотання.
Представник та володілець майна в судовому засіданні зазначили, що заперечують проти задоволення клопотання та відповідно накладення арешту на майно. На підтвердження своїх заперечень надали суду копію довідки від 11.09.2017 року виданої Шишацькою селищною радою Шишацького району Полтавської області про те, що гр. ОСОБА_5 , займався благоустроєм на місцевому клодовищі, де випалював аварійні та сухостійні дерева та копію договору про надання благодійних послуг з видалення аварійних, сухостійних, самостійниї і порослих дерев на території кладовища в с.Дмитрівка.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий не довів необхідність арешту майна, а також не довів наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1