АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/559/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовленоу задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,та застосовано запобіжний західу вигляді домашнього арештуіз забороноюзалишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 години по 07.00години наступної доби, строком до 12 лютого 2018 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Фаззібаттонгеймс», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК У країни.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч. 1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, щобільш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам,вказаним у клопотанні, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арештуу певний період доби, оскільки застосування саме такого виду запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурорвідділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати,посилаючись на її незаконність, невмотивованість і необгрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розмірузастави у сумі 764333174 грн.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про необгрунтованість висновків слідчого судді в частині надуманості та необґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
У підсумку, прокурор вказує, що застосований запобіжний захід не зможе запобігти наявним у справі ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін,дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі не дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів,у провадженні Головного слідчого управління СБ Україниперебувають матеріали кримінального провадження №0001125, відомості про яке26.04.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань заознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України.

12 грудня 2017 року ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 ,звернувся доШевченківськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у задоволенні даного клопотанняслідчого відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз забороноюзалишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 години по 07.00години наступної доби, строком до 12 лютого 2018 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченогоч. 5 ст. 191 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_12 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Разом з тим, з висновками слідчого судді в частині недоведеності наявності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів погодитись не може, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, а також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_11 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а самейого вік, наявність постійного місця реєстрації та проживання, наявність постійного місця роботи, наявність родини, що, в свою чергу, свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного,ту обставину, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також враховуючи, що слідчим доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченогоч. 5 ст. 191 КК України, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 рокута постановлення нової ухвали прочасткове задоволення клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та передбачить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Керуючись, ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня2017 року, якою відмовленоу задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоющодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз забороноюзалишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 години по 07.00години наступної доби, строком до 12 лютого 2018 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.
Апеляційну скаргупрокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзадовольнити частковота застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виглядіцілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, чи суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали визначити до 12 лютого 2018 року.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4