Справа № 442/5254/15-к
Провадження № 1-кп/442/66/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
екретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001377 від 05.07.2015 року, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001828 від 19.09.2015 року, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 14.04.2016 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 13.03.2010року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України до 5 ти років позбавлення волі, звільненого 20.01.2013 року на підставі ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання 2 роки 5 місяців 14 днів позбавлення волі змінено на обмеження волі терміном на 2 роки 5 місяців 14 днів, 09.07.2015 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 1рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від основного покарання з іспитовим строком 1рік 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15- ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 , ч.4 ст.358 КК України, -
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , .
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що 04 липня 2015 року близько 16 год. 50 хв. , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля магазину «Взуття», що за адресою м. Дрогобич Львівської області, по вул. П. Орлика, 13/1, скориставшись тим, що його ніхто не бачить ,таємно викрав коробку з товаром, а саме : чоловічі труси фірми «DoReMi» вартістю 55 гривень , у кількості 13 штук загальною вартістю 715 гривень; дощові плащі 6 штук загальною вартістю 270гривень; дощові плащі 5 штук загальною вартістю 75 гривень; дощові плащі 5 штук загальною вартістю 175гривень; дощові плащі дитячі 9 штук загальною вартістю 225 гривень, який належить ОСОБА_7 на загальну суму 1460 грн. 00 коп. Проте, свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його наздогнала продавець ОСОБА_8 , і майно було повернуто власнику.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України.

В підтвердження вини ОСОБА_3 сторона обвинувачення надала такі докази:

-Показання потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 4 липня 2015 року біля магазину «Взуття» в м.Дрогобичі по вул.Пилипа Орлика розкладала товар для продажу, який зберігала в картонних коробках. Несподівано обвинувачений підійшов, схопив одну коробку і почав втікати, однак не встиг, бо його наздогнала один з продавців.Потерпіла претензій до обвинуваченого не має, оскільки коробку з товаром в нього відібрали . Також пояснила, що заяву про вчинення злочину написала на наступний день, працівники поліції приїхали, на місці переписали перелік товару з коробки, на яку вона вказала, як таку що її намагались викрасти. Також пояснила , що документів на товар не пред`являла, ціни переписали з бірок ( цінників ), для оцінки товару не вилучали;

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 4 липня 2015року ;

-Протокол огляду місця події від 4 липня 2015року в приміщенні магазину «Взуття» , що по вул.Пилипа Орлика, 13/1 в м.Дрогобичі;

-Протокол огляду місця події від 4.07.2015року , а саме приміщення кабінету №16 СВ по вул.Стрийська 22, в м.Дрогобичі, в якому виявлено чоловіка, який назвався ОСОБА_3 ;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2015року , відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_3 , як такого, що намагався викрасти коробку із товаром (дощовиками і чоловічими трусами);

-Протокол пред явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2015року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 , як такого, що намагався викрасти коробку із товаром потерпілої ОСОБА_7 ;

--Довідку про вартість майна №408 від 10.07.2015року , відповідно до якої оцінювач ОСОБА_10 , ознайомившись з представленим для оцінки переліком , визначив вартість зазначеного майна станом на 04.07.2015року на загальну суму 1460грн. ;

-Відеозапис з території АС №2, що по вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобич у період з 16 год. 42хв. до 17год.00 хв. 4.07.2015року , який оглянуто в судовому засіданні і з якого видно, як свідок Лужецька наздоганяє обвинуваченого ОСОБА_3 та відбирає у нього закриту коробку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнав частково, пояснив, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, чому здійснив крадіжку пояснити не зміг, однак зазначив, що дійсно викрав коробку, вміст якої йому був невідомий. Однак його наздогнали та коробку відібрали. Що було у ній він не знає, просить звернути увагу на вартість майна, яка, на його думку, є суттєво завищена.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні звернувся з клопотаннями про визнання доказу недопустимим, оскільки він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Просить визнати недопустимим як доказ довідку про вартість майна, виготовлену оцінювачем ОСОБА_11 , оскільки видача такої довідки в підтвердження вартості викраденого законом не передбачена. Просив провадження у справі за цим епізодом закрити.
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
З обвинувального акту встановлено , що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна повторно, чим завдано потерпілій майнову шкоду в розмірі 1460 гривень
У відповідності зі ст. 242 КПК слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.
Крадіжка в розумінні ст..185 КК України це таємне викрадення чужого майна , вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.25 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2015 року (а/с/ т. 3 ) у переліку викраденого майна зазначено: паперову коробку з товаром: 20 дощовиків, 10 чоловічих трусів, 10-12 колготи капронові жіночі, розмір майна та його вартість визначена потерпілою ОСОБА_7 в розмірі 1400 гривень.

Доказом на підтвердження вартості та переліку викраденого майна стороною обвинувачення надано довідку про вартість майна від 10.07.2015 року № 408, видану на запит слідчого від 06.07.2015 року, та в якій вказано, що вартість майна становить 1460 гривень. Для проведення оцінки товару оцінювачу було надано перелік такого, який не збігається з переліченим в протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вказано труси чоловічі в кількості 13 шт., плащ від дощу для дорослих з щільного поліетилену в кількості 6 шт., плащ від дощу для дорослих з поліетилену в кількості 5 шт., плащ від дощу для дорослих з тонкого поліетилену в кількості 5 шт., плащ від дощу дитячий з щільного поліетилену в кількості 9 шт.
Крім цього, суду на підтвердження вини обвинуваченого, прокурором надано протокол огляду місця події від 04.07.2015року за участю лише потерпілої ОСОБА_7 , об`єктом огляду є приміщення магазину «Взуття» , що по АДРЕСА_2 ПП ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_7 показала на паперову коробку з товаром, яку намагався викрасти 4.07.2015року близько 17год. невідомий чоловік, у вказаній коробці знаходяться наступні речі: труси чоловічі в кількості 13 шт. з цінником 55грн., дощові плащі 6шт. дор. з цінником 45грн., дощові плащі дорослі 5 шт. з цінником 15грн, дощові плащі 5шт. дорослі з цінником 35 на кнопках, дощові плащі дитячі 9шт. з цінником 25.
Зазначений протокол огляду місця подій суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом, оскільки такий проведений не за правилами та вимогами, передбаченими ст..237 КПК України, зокрема, під час проведення такого відсутні були поняті.
Крім цього, прокурор доводить розмір заподіяної шкоди на підставі Довідки про вартість майна №408 від 10.07.2015року , відповідно до якої оцінювач ОСОБА_10 , ознайомившись з представленим для оцінки переліком , визначив вартість зазначеного майна станом на 04.07.2015року на загальну суму 1460грн. Однак, як встановлено в судовому засіданні і підтверджено потерпілою , майно у неї не вилучалось і на оцінку не скеровувалось. Ціни , зазначені в протоколі огляду, були переписані з бірок, документів на товар у неї не має..

Як вбачається із матеріалів справи, у протоколі про прийняття заяви від 04.07.2015 року, потерпіла визначає розмір шкоди, який заподіяно їй в результаті крадіжки майна 1400 грн., при цьому жодних документів про те, що придбала майно за такою ціною вона не надала.
Отже, суд вважає, що даний доказ є неналежним та недопустимим, оскільки він отриманий не в порядку, передбаченому п.6 ч.2 ст.242 КПК України, а також не підтверджує вартість саме викраденого майна. Оскільки в судовому засіданні клопотання про призначення експертизи не заявлялося і саме майно вже повернуте потерпілій, яка ствердила, що такий проданий, тому суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість викраденого.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що зібрані у справі докази не підтверджують доведеність вини обвинувачення у скоєнні інкримінованого злочину, всі можливості зібрання додаткових доказів вичерпані, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому обвинуваченого по пред`явленому звинуваченню слід виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.
Крім цього, ОСОБА_3 19.08.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись в кімнаті № 312 готелю «Тустань», по вул. Шевченка, 1 в м. Дрогобичі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, відкрито викрав мобільний телефон (смартфон) марки «LG Х 135» вартістю 4000 гривень, який належить ОСОБА_12 , чим спричинив майнову шкоду останній на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у повторному, відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав частково та суду пояснив, що 19.08.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин зустрів чоловіка потерпілої ОСОБА_12 , з яким розпивав алкогольні напої. Від нього дізнався, що він разом із своєю дружиною зняли кімнату в готелі « Тустань», по АДРЕСА_3 . Вказав, що моменту викрадення телефону потерпіла не бачила, і коли ОСОБА_12 вибігла за ним, він знаходився у шести метрах від кімнати № 312, крики чув, але не розібрав, що саме кричала потерпіла. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 розповів про домовленість із чоловіком ОСОБА_12 , під час розпивання спиртних напоїв у кафе «Експрес», який знаходиться неподалік готелю «Тустань», щодо купівлі вказаного мобільного телефону за 500 гривень, вказані кошти повинна була піднести жінка ОСОБА_3 . Відтак вважає, що він вчинив таємну крадіжку, а не відкрите викрадення майна ( грабіж) . У вчиненому розкаюється , просить його суворо не карати та застосувати до нього закон «Про амністію», оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та хворіє.
Не зважаючи на часткове визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, його вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Поясненнями потерпілої ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що перебувала 19.08.2015року в готелі «Тустань» разом з чоловіком, який в той час спав. Почула як відкрились двері, на що обернулась і побачила, що ОСОБА_3 зайшов у кімнату та попросив сигарету, потерпіла відповіла, щоб він покинув приміщення кімнати, відстань між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 становила 4-5 метрів, стоячи боком до обвинуваченого потерпіла помітила як ОСОБА_3 з столика, який знаходиться біля вхідних дверей вказаного номера, взяв пачку сигарет та повільно почав виходити із приміщення кімнати. Розвернувшись обличчям до виходу потерпіла помітила, що ОСОБА_3 взяв не тільки пачку із сигаретами, а і мобільний телефон марки «LG X135». ОСОБА_12 одразу побігла за ОСОБА_3 кричачи при цьому: - «зупинись, віддай, що взяв», зуміла наздогнати та схопити за одяг, однак, обвинувачений вирвався та відказав, що нічого не крав. Щодо міри покарання покладається на думку суду.
Поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є працівниками Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області та які суду пояснили, що саме вони затримували обвинуваченого ОСОБА_3 біля ломбарду, де останній мав при собі два телефони, один з яких білий, який був викрадений. На момент затримання вони розшукували обвинуваченого з орієнтуванням на викрадений білий телефон.
Протоколом огляду місця події від 19.08.2015року , де зазначено, що неподалік будинку №9 по вул.Ковальська в м.Дрогобичі виявлено чоловіка, який представився ОСОБА_3 , у якого в правій задній кишені джинсів виявлено мобільний телефон марки Соні Еріксон Т100» без сім картки сірого кольору, а в лівій задній кишені джинсів виявлено смартфон марки «LGx35» білого кольору з сім-картками оператора «Київстар» та «Лайф».
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 серпня 2015року , а саме ОСОБА_3 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.08.2015року , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 серед представлених осіб впізнала ОСОБА_3 , як такого , що викрав у неї телефон.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.08.2015року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнав телефон ОСОБА_12 .
Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до висновку про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 зайшов в кімнату номера 312 готелю «Тустань» по вул. Шевченка, 1 в м. Дрогобичі Львівської області без мети грабежу і умисел його був спрямований на таємне викрадення чужого майна, який виник в той момент, однак його дії були виявлені потерпілою ОСОБА_16 , яка помітила як ОСОБА_3 зі столика, який стояв біля вхідних дверей, вказаного номера, взяв пачку сигарет та повільно почав виходити із приміщення кімнати. Розвернувшись обличчям до виходу, потерпіла помітила, що обвинувачений взяв не тільки пачку із сигаретами, а й мобільний телефон марки «LGX135», що свідчить про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останній повторно відкрито викрав чуже майно, яке належало потерпілій ОСОБА_16 .
Заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не причетний до вчинення грабежу, повторно, суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, оскільки, підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою, зумовлюється тим, що грабіжник не приховує свого наміру протиправного заволодіння майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого, відтак оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд виходить з сукупності всіх обставин справи і бере до уваги ті з них, які переконливо свідчать про вчинення ОСОБА_3 повторно відкритого викрадення чужого майно, яке належало потерпілій ОСОБА_16 .
Крім цього, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на відчуження 1/10 житлового будинку по АДРЕСА_1 , 06 серпня 2015 року використавши при оформленні договору купівлі - продажу вказаного майна, офіційний документ, а саме

довідку про склад сім`ї, видану Комунальним підприємством Дрогобицької міської

ради Львівської області «Житлово-експлуатаційне об`єднання» від 30.07.2015 р., де містяться завідомо неправдиві відомості про склад сім`ї, а саме відсутні відомості про те, що в даному будинку проживають неповнолітні діти, ОСОБА_17 , 2001 року народження, ОСОБА_18 , 2010 року народження та ОСОБА_19 , 2013 року народження. В результаті чого ОСОБА_3 відчужив вказане нерухоме майно без відповідного дозволу органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради, Львівської області, чим завдав останнім майнової шкоди на суму 9100 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на відчуження будинку АДРЕСА_1 , 10 серпня 2015 року, використавши при оформленні договору купівлі продажу офіційний документ, яким є довідка про склад сім`ї, видана Комунальним підприємством Дрогобицької міської ради Львівської області «Житлово-експлуатаційне об`єднання» від 07.08.2015р., в якій містяться завідомо неправдиві відомості про склад сім`ї, а саме не вказано , що в даному будинку проживають неповнолітні діти ОСОБА_17 , 2001 року народження, ОСОБА_18 , 2010 року народження та ОСОБА_19 , 2013 року народження, в результаті чого ОСОБА_3 відчужив вказане нерухоме майно без відповідного дозволу опіки та піклування Дрогобицької міської ради, Львівської області, чим завдав останнім майнової шкоди на суму 81900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, ознаки якого передбачені, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використав завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому визнав, розкаявся, просив суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, така підтверджується і іншими доказами у справі, а саме:
-Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що виписує довідки про склад сім`ї згідно оригіналу будинкової книги, перевіряє штамп МБТІ та ЕО . Якщо у виготовленій нею довідці не було вказано дітей, то відповідно відомості про таких були відсутні в будинковій книзі;
- витягом з кримінального провадження №0000041;
-ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2016року про надання тимчасового доступу до речей та документів;
Довідкою про склад сім`ї №1914 від 23.04.2014року , відповідно до якої в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 6 осіб;
-довідками №2440 від 07.08.2015року та №2406 від 30.07.2015року про склад сім`ї ОСОБА_3 ;
- ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2016року про надання тимчасового доступу до інформації;
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.09.2016року та описом вилучених речей;
-договором купівлі-продажу 1/10 ідеальної частки житлового будинку від 10.08.2015року та договором купівлі-продажу 9/10 ідеальних часток житлового будинку від 06.08.2015року.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, передбачених ст..186 ч.2 та ст..358 ч.4 КК України, доведена повністю, а правова кваліфікація його діянь є правильною.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання є рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, його характеризуючи дані. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що перевиховання ОСОБА_3 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_3 вчинив новий злочин до відбуття покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2015року.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до положень ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає достатнім до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком відповідно до ст. 71 КК України .
Щодо клопотання засудженого застосувати до нього норми Закону України «Про амністію у 2016 році» , то суд в задоволенні такого відмовляє, оскільки відповідно до вимог ст..9 цього Закону амністія до ОСОБА_3 застосована бути не може.
З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України і виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень :
-передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки;
-передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання у виді 6 місяців арешту .
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4( чотирьох ) років позбавлення волі .
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати не відбуту частину основного покарання, призначеного за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2015 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 1( один) місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 19.08.2015 року тобто з часу його затримання.
У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у час відбування призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.08.2015року до вступу вироку в законну силу.
Звільнити засудженого ОСОБА_3 з- під варти в залі суду негайно, як такого, що відбув покарання повністю.
Речові докази: по кримінальному провадженні № 0001377 - які повернуті потерпілій ОСОБА_7 під розписку, залишити у останньої, диск DVD-R із відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження;
Речові докази по кримінальному провадженні № 0001828 мобільний телефон марки «LG-X135», який повернуто потерпілій ОСОБА_16 під розписку залишити у останньої, мобільний телефон марки «SONYERICSSON» - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .
Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Засудженому та прокурору копіювирокувручитинегайнопісляйогопроголошення.

Вироквиготовлено в нарадчійкімнаті.

Суддя: ОСОБА_1