АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2484/17 Номер провадження 11-кп/786/304/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кудряшовка, Кремінського р-ну, Луганської обл., засудженої:

18.11.2016 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі,
про застосування положень Закону України від 22.12.2016 "Про амністію в 2016 році» відмовлено.
Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 , будучи засудженою 3.11.2015 Рубіжанським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим 1 рік 6 місяців та 16.03.2016 Рубіжанським міським судом за ч. 2 ст. 309 КК України, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 79 КК України з іспитовим строком 3 роки, тобто після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинила умисний злочин 1.04.2016 за який засуджена 18.11.2016 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, а тому відповідно до пункту «а» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія до неї не застосовується.

В апеляційній скарзі засуджена, посилаючись на те, що вона має трьох неповнолітніх дітей та батьківських прав не позбавлення, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, має подяку та не має стягнень, працює просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення: засудженої, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який, посилаючись на правильність прийнятого рішення заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

Статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» визначений перелік випадків, коли амністія не застосовується. Відповідно до ч.2 зазначеної статті законом про амністію можуть бути визначені й інші категорії осіб, на які амністія не застосовується.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що 18.11.2016 Рубіжанським міським судом Луганської області ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано покарання, призначене 16.03.2016 Рубіжанським міським судом за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України та остаточно призначено покарання у виді 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Пунктом «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частина друга і третя статті 309 КК України 2001 року).

Тобто з вказаного вбачається, що останнім за часом вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком, яким ОСОБА_7 засуджена за ч.2 ст. 309 КК України, що відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» перешкоджає застосуванню до неї амністії.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування до неї Закону України "Про амністію в 2016 році».

Разом з цим посилання суду на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», як на підставу відмови у застосування амністії, колегія суддів вважає помилковим, оскільки вказаний пункт передбачає, що амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, у той час як за попереднім вироком, а саме Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.03.2016 ОСОБА_7 була засуджена за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 3 роки.

Тобто фактично ОСОБА_7 не відбувала покарання за попереднім вироком, а була звільнена судом від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий чи особливо тяжкий злочин.

З матеріалів особової справи щодо засудженої вбачається, що ОСОБА_7 під час іспитового строку, встановленого 16.03.2016 Рубіжанським міським судом Луганської області вчинила новий злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Тобто, в даному випадку, ні п. «а», ні п. «в» ст. 9 вказаного закону не можуть бути підставою для відмови у застосуванні до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4