Справа № 161/6860/17 Провадження №11-кп/773/387/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000409 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, з інвалідністю ІІ-ї групи, раніше судимий:
1) 15.06.2015 року, вироком Горохівського районного суду Волинської області, за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн..
2) 11.01.2016 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75; ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.,
засуджений:

- за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, ОСОБА_8 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду, від 11.01.2016 року у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 7 (сім) місяців, та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць без позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до ч.1 п.1 ст.72 КК України з розрахунку, що один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання в частині взяття його під варту.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави та територіальної громади Волинської області в особі Волинської обласної ради, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 витрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_9 , задовольнено повністю.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави та територіальної громади Волинської області в особі Волинської обласної ради 7 614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, витрат понесених на лікування потерпілого ОСОБА_10 .
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 27.01.2017 року, близько 17 год. 20 хв., будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем, марки «Chevrolet Aveo», номерний знак « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. Гнідавській зі сторони вул. Станіславського у напрямку вул. Потебні в м. Луцьку, Волинської області, зі швидкістю близько 50 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який навпроти КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс «Гімназія №14 ім. Василя Сухомлинського» Луцької міської ради Волинської області», що за адресою: м. Луцьк, вул. Черняховського, 8, Волинської області, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю тим самим, порушив п.п. 2.3(б); 12.3; 18.1 та 18.4 ПДР України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу, малолітньому потерпілому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва на право, відносно руху автомобіля та здійснив наїзд на нього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням відламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №210, від 10.03.2017 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали є грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_8 вимог ПДР України, згідно яких:
п.2.3(б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
п.12.3 у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод;
п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
п.18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються у сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися і можуть продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, вказує, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України, та остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим через його м`якість. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України 6 місяців арешту без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного новим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2016 року у виді позбавлення волі строком на 2 роки та остаточно до відбуття призначити покарання у виді 2 роки 6 місяців без позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, обвинуваченого та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджуються зібраними в справі доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку судом було дотримано вказані вимоги закону. При призначенні ОСОБА_8 покарання судом враховано обставини, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах обвинувачений та прокурор.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, з чим погоджується і апеляційний суд.
Разом з тим судом першої інстанції безпідставно віднесено до обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину відносно малолітнього .
Відповідні обставини, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 67 КК України, за своєю правовою природою є чинниками об`єктивного або суб`єктивного характеру, що не утворюють ознак конкретного злочину та не виливають на його кваліфікацію, однак підвищують ступінь суспільної небезпечності особи винного або вчиненого ним діяння.

Вчинення злочину щодо малолітнього як одна з таких обставин підлягає врахуванню лише у разі, коли даний факт охоплюється злочинним наміром: при умисній формі вини за умови, що особа достеменно обізнана про малолітній вік потерпілого і цілеспрямовано вчиняє посягання на нього. В такому випадку суспільну небезпечність протиправного діяння та особи винного посилює свідоме використання ним незахищеності та вразливості дитини, що полегшує скоєння злочину.

Крім того, згідно ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Разом з тим ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення через необережність, оскільки така форма вини щодо наслідків є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

У зв`язку з зазначеним вказані обтяжуючі обставини підлягають виключенню з вироку суду.

Крім того, місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що він добровільно відшкодував завдану шкоду, його суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, що свідчить про його щире каяття, має інвалідність другої групи, вчинення злочину під час іспитового строку та прийшов до правильного висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді арешту, та у відповідності до ч.1 ст.71 та ч.1 п.1 ст.72 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, а призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів в майбутньому.
Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, а так само для призначенням більшого строку покарання з мотивів, наведених в апеляціях обвинуваченого та прокурора, апеляційний суд не вбачає.
Хоча із вироку виключається обставини, що обтяжують покарання, але колегія суддів приходить до висновку, що їх виключення не впливає на вид і розмір покарання, призначеного ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення а вирок суду першої інстанції зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 02.11.2017р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_11