АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/118/18 Справа № 705/6271/16-к Категорія: ст. 459-467 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2017 року, якою повернуто засудженому ОСОБА_7 його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а :
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 69, п.п. а, г, і ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції закону 1960 року) та ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції закону 2001 року) та йому призначено покарання за ст. 69 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за п.п. а, г, і ст. 93 КК України - до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч. 3 ст. 142 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч. 1 ст. 263 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16.09.2004 року вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. залишено без змін.

До Тальнівського районного суду Черкаської області 12.06.2017 р. в порядку підсудності надійшла заява засудженого ОСОБА_7 від 25.08.2016 р. про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. за нововиявленими обставинами, в якій він просить скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. та ухвалити новий, яким за злочин, передбачений п.п. а, г, і ст. 93 КК України 1960 року, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

Заяву мотивує тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі, яке встановлювалось КК України в редакції 2000 року, порушує права людини і не відповідає Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 р. та Конституції України, тому не підлягає застосуванню судом. У справі за особливо тяжкі злочини суд міг призначити йому лише покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

Вказує, що 09 липня 2013 року Європейським судом з прав людини було постановлено Рішення в справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства» заяви № 66069/09, 130/10 та 3896/10. Відповідно до п.п. 119-122 цього рішення «довічний вирок» (тобто, нескорочуване довічне позбавлення волі) не відповідає статті 3 Конвенції, оскільки суперечить законній меті ув`язнення, покарання і виправлення, а також принижує людську гідність. Нескорочуваним слід вважати довічне позбавлення волі, якщо на законодавчому рівні не визначено правової процедури перегляду цього покарання і вироку.

Також, 20 травня 2014 року Європейським судом з прав людини було постановлено рішення в справ Ласло Маг`яр проти Угорщини заява № 73593/93. Відповідно до п.п. 46-53 з урахуванням п.п. 44-45 даного Рішення суд заявив «принцип верховенства права підтверджує, що гуманне виконання довічного позбавлення волі може бути забезпечено тільки, якщо засуджений має конкретну і принципово досяжну можливість повернути собі свободу в майбутньому» і дійшов до висновку, що надання можливості помилування саме по собі являється недостатнім. А також, якщо внутрішнє законодавство не передбачає жодного механізму чи можливості для перегляду довічного ув`язнення, невідповідність ст. 3 Конвенції виникає вже на момент винесення вироку про довічне ув`язнення, а не на більш пізньому етапі позбавлення волі.

Ці висновки Європейського суду з прав людини стосовно кримінального покарання у виді довічного ув`язнення у випадку його нескорочення становлять доказувальний факт, що в Україні цей вид покарання за своєю юридичною природою і застосуванням до осіб встановлюють невідповідність вимогам ст. 3 Конвенції і не потребують додаткового розслідування.

Вказує, що стаття 3 Конвенції вже діяла на час розгляду судом справи відносно його і за цей час вона не змінювалась. За відсутності зазначених рішень Європейського суду з прав людини на той час суд самостійно міг постановити рішення про невідповідність нескорочуваного довічного ув`язнення статті 3 Конвенції, оскільки ця норма не допускає іншого рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України наведені обставини заявник вважає нововиявленими, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, в межах якого порушуються права та принижується гідність людини.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2017 року залишено без руху заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. В ухвалі суд зазначив, що у заяві ОСОБА_7 не зазначено, коли саме заявник дізнався про обставини, які він вважає нововиявленими з посиланням на докази на підтвердження цих обставин.

До Тальнівського районного суду Черкаської області 17.10.2017 р. надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про усунення недоліків, в якій він вказує, що йому стало відомо про обставини, які він вважає нововиявленими, 01.08.2016 р. із засобів масової інформації, тому строк звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ним не пропущений.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2017 року повернуто засудженому ОСОБА_7 його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 в заяві про усунення недоліків, вказуючи на те, що нововиявлені обставини, які він заявляє в своїй заяві, йому стали відомі 01.08.2016 з засобів масової інформації, не зазначив з яких саме засобів масової інформації йому стало відомо про обставини, які він вважає нововиявленими, та за яких обставин. Вказує, що в своїй заяві ОСОБА_7 посилається на обставини, які виникли після ратифікації Верховною Радою України Протоколу № 6 до Конвенції про захист прав людини 1950 р. - 22 лютого 2000 року (Закон набрав чинності 27 березня 2000 року), тобто на момент ухвалення вироку Апеляційним судом Черкаської області 14.06.2002 ці обставини існували й могли бути відомі суду.

Крім того місцевий суд посилається на те, що засуджені мають право користуватися глобальною мережею Інтернет, одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Тому ОСОБА_7 , неодноразово посилаючись на веб-сайти мережі Інтернет, користувався глобальною мережею Інтернет та, відповідно, міг дізнатися про існування вказаних ним обставин не з засобів масової інформації.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.10.2017 р. та призначити розгляд кримінального провадження по суті у суді першої інстанції.

Указує, що оскаржуване судове рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що засуджений ОСОБА_7 звернувся із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами до Апеляційного суду Черкаської області відразу, як тільки дізнався із ЗМІ про наявність відповідних рішень ЄСПЛ. Тому безпідставним сторона захисту вважає посилання суду на те, що скаржником не було вказано джерело, з якого йому стало відомо про обставини, які він вважає нововиявленими. Крім того засуджені, а особливо до довічного позбавлення волі, не володіють таким обсягом прав і повноважень, щоб мати доступ до усіх можливих джерел інформації.

При цьому із заяви ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що засуджений посилається на те, що він із ЗМІ нещодавно дізнався про те, що покарання у виді довічного позбавлення волі порушує права людини і не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та ст. 28 Конституції України, тому не підлягають застосуванню судом. Зазначає, що суд, повернувши засудженому заяву, вийшов за межі своїх повноважень та порушив кримінально-процесуальні норми, які регулюють провадження за нововиявленими обставинами, адже, фактично розглядаючи кримінальне провадження по суті, позбавив можливості ОСОБА_7 скористатися правовою допомогою захисника.

Крім того, вказує захисник, суд першої інстанції розглянув справу незаконним складом суду, оскільки така заява повинна розглядатися колегіально судом та судом присяжних. Крім того, суддя ОСОБА_1 , який постановив оскаржувану ухвалу, вже приймав участь у даному кримінальному провадженні, і його ухвала від 13.06.2017 р. була скасована судом апеляційної інстанції. Відповідно він не мав права повторно розглядати заяву засудженого.

Також вважає, що право засуджених на користування різними засобами масової інформації передбачено чинним законодавством України, але в таких умовах не є їх обов`язковою до реалізації функцією, тому якими саме засобами масової інформації користувався ОСОБА_7 довести стороні захисту дуже важко. При цьому не є ключовим моментом при вирішення питання щодо розгляду заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами якими саме засобами масової інформації він користувався. Крім того засуджений у своїй заяві не посилався на глобальну мережу Інтернет.

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.10.2017 р. та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства та грубого порушення засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, ст. 29 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, адже судом було допущено порушення його права на захист, а саме не надано можливості користуватися правовою допомогою захисника ОСОБА_8 .

Вказує, що оскаржуване судове рішення постановлено незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_1 повторно брав участь в новому провадженні після скасування апеляційним судом ухвали від 13.06.2017 р., якою відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, постановленої також суддею ОСОБА_1 .

Також зазначає, що місцевий суд, повертаючи його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вийшов за межі своїх повноважень на даній стадії розгляду заяви, фактично надавши оцінку наведеним в ній нововиявленим обставинам по суті, яка можлива лише під час розгляду заяви по суті в судовому засіданні за участю всіх учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник подані ними апеляційні скарги підтримали з мотивів, які в них наведені.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 462 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається в письмовій формі. У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; 5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; 5-1) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу; 5-2) клопотання про поновлення строку подання заяви; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються. Заява підписується особою, яка її подає. Якщо заяву подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. До заяви додаються копії заяви в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на особу, яка тримається під вартою. Особа, яка подає заяву, має право додати до неї документи або копії документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення.

Згідно ст. 464 КПК України заява про перегляд судового рішення, зокрема, за нововиявленими обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 35 цього Кодексу. Не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й усіма доданими до неї матеріалами. Відкривши кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, суддя надсилає учасникам судового провадження копії ухвали про відкриття провадження, заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє зазначених осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. Копія ухвали про повернення касаційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу, разом з касаційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Колегія суддів вбачає, що повернення заяви засудженого відбулося без достатніх на те підстав. В ухвалі про залишення без руху заяву засудженого, судом у якості підстав для цього зазначено, що в заяві не вказано, коли саме заявник дізнався про обставини, які він вважає нововиявленими з посиланням на докази на підтвердження цих обставин.

У своїй заяві у якості реагування на ухвалу про залишення його заяви без руху ОСОБА_7 указував, що йому стало відомо про обставини, які він вважає нововиявленими, 01.08.2016 р. із засобів масової інформації.

Не дивлячись на це, суд першої інстанції повернув засудженому заяву з мотивів не усунення недоліків, указаних в ухвалі про залишення заяви без руху, чим допустив порушення процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, яка повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положенням законодавства України і має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Посилання суду на те, що засуджений ОСОБА_7 користувався глобальною мережею Інтернет, тому міг дізнатися про існування вказаних ним обставин не із засобів масової інформації, колегія суддів вбачає безпідставним, адже в своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 не посилається на глобальну мережу Інтернет, тому місцевий суд безпідставно дійшов висновку, що засуджений користувався цією мережею й відповідно мав дізнатися про наведені в його заяві обставини раніше зазначеної ним дати саме за допомогою мережі Інтернет.

Також колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі надав оцінку наведеним в заяві засудженого підставам для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, встановивши, що такі підстави виникли після ратифікації Верховною Радою України Протоколу № 6 до Конвенції про захист прав людини 1950 р. - 22 лютого 2000 року (Закон набрав чинності 27 березня 2000 року), тобто на момент ухвалення вироку, про перегляд якого за нововиявленими обставинами ставиться питання, ці підстави існували й могли бути відомі суду. При цьому суд не врахував, що визнання чи невизнання зазначених в заяві обставин нововиявленими є предметом дослідження безпосередньо під час судового розгляду такої заяви.

Твердження апелянтів щодо недопустимості повторної участі судді ОСОБА_1 у розгляді заяви з підстав того, що він ухвалював судове рішення від 13.06.2017 р., яким відмовив у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, колегія суддів відхиляє, не вбачаючи це закріпленою в законі забороною участі судді у розгляді заяви та перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, адже він не брав участь раніше в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання.

Також, враховуючи, що вирішення питання про відкриття провадження закон покладає на суддю, а не на суд, колегія суддів апеляційного суду вбачає необґрунтованою позицію апелянтів про те, що питання прийнятності заяви про перегляд певного рішення суду за нововиявленими обставинами має вирішувати суд у такому самому кількісному складі, в якому воно було ухвалено.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, положеннями глави 34 КПК України 2012 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2017 року, якою повернуто засудженому ОСОБА_7 його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 р. за нововиявленими обставинами, скасувати та призначити новий розгляд заяви засудженого ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :