Провадження № 11-кп/792/433/17
Справа № 676/2170/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

та його захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 02 березня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крутеньки Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято його під варту, в залі суду, негайно.
Строк покарання обчислюється з 12 травня 2017 року по день вступу вироку в законну силу, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9
- на користь потерпілої ОСОБА_7 25 651 грн. 16 коп. матеріальної та 300 000 грн. моральної шкоди;
- на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 527 грн. 76 коп.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_9 27 лютого 2016 року о 14 год. 30 хв., на коридорі загального користування третього поверху гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , в ході суперечки з потерпілим ОСОБА_11 , діючи з необережності, яка виразилася у злочинній недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, внаслідок набутого життєвого досвіду, вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_11 , тобто з необережності позбавив життя потерпілого при наступних обставинах. У вказаному місці та у зазначений час, ОСОБА_9 , в ході суперечки з потерпілим, наніс один сильний удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_11 та спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синяка лівої скроневої ділянки голови з розповсюдженням на повіка та підочну ділянку лівого ока, виличну ділянку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок сильного удару потерпілий впав та вдарився головою до бетонного покриття підлоги, і, таким чином, ОСОБА_9 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми лінійного перелому потиличної кістки справа, гострої внутрішньо-мозкової гематоми правої лобної частки, двох субарахноїдальних крововиливів в область лобної долі справа та в потиличній долі справа правої півкулі, забою розміження тканини головного мозку, лобної долі правої півкулі, що призвело до набряку головного мозку, стискання головного мозку, які, в момент спричинення, були небезпечні для життя та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які утворилися внаслідок падіння потерпілого з висоти власного росту і удару потиличною ділянкою голови об тупі тверді предмети з переважаючою травмуючою поверхнею (підлогу), мали ознаки тяжких, як небезпечні для життя в момент спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_11 , яка настала в реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 год. 15 хв.

Обвинувачений ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, просить вирок місцевого суду змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить суд врахувати визнання ним вини, щире каяття, часткове відшкодування потерпілій завданої шкоди, те, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, в нього на утриманні перебуває дитина від першого шлюбу його цивільної дружини та мати, яка є інвалідом 1-ї групи, хворіє та потребує значних коштів на лікування. Перебуваючи на волі, він зможе працювати та відшкодовувати шкоду.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_10 , за згодою обвинуваченого ОСОБА_9 , відмовився від апеляційної скарги в його інтересах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, потерпілої та її представника про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні вбивства через необережність, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч.1 ст.119 КК України, відповідно.
Подія злочину, доведеність винуватості обвинуваченого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_9 за ч.1 ст.119 КК України, відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині, не оскаржувались.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного останньому покарання та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання і призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, в межах санкції частини статті інкримінованого йому кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, він позбавив життя іншу людину, раніше не судимий.
Крім того, при призначенні ОСОБА_9 покарання, судом враховані фактичні обставини справи, дані про його особу, те, що він характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини добровільне відшкодування в рахунок заподіяної моральної шкоди 2 000 грн., відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, та можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання, з випробуванням, як про це зазначено в апеляційній скарзі, з врахуванням того, що він вчинив злочин через необережність, визнав вину, частково відшкодував завдану шкоду потерпілій в сумі 54 000 грн., колегія суддів не знаходить, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та його наслідки-смерть потерпілого, а інших таких підстав матеріали кримінального провадження не містять.
Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, про застосування щодо нього п.п. «в», «є» ст.1, п. «г» ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки, як встановлено колегією суддів, він не має своїх дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, а в його матері, яка досягла 70 річного віку, є інші працездатні діти.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12 травня 2017 по 20 червня 2017 року, а з 21 червня по 28 листопада 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 12 травня 2017 по 20 червня 2017 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі, а з 21 червня по 28 листопада 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до касаційного суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим яким утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4