Справа № 727/3188/17
Провадження № 1-кп/727/171/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 185 ч.1 КК України визнав повністю, розкаявся, відповідно у наданих суду поясненнях, не заперечував обставин вчинення ним кримінального правопорушення, повністю погодившись із пред`явленим йому обвинуваченням. Надав показання про те, що дійсно в кінці лютого на початку березня місяця п.р. він біля 04.00 год. вжив багато спиртного і повертаючись додому по площі Театральній побачив термінал який вирішив демонтувати, для чого пішов додому взяв візок і секатор, так як термінал був на дюбелях прикріплений до стіни та повернувшись з дому до терміналу відрізав його з наміром дістати з нього грошові кошти, погрузив на візок і повіз в сторону парку Шиллера м. Чернівці; по дорозі був затриманий працівниками поліції. Пояснив, що в подальшому він скрився від суду внаслідок того, що боявся призначення йому покарання за скоєне. Просить його суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України підтверджується іншими доказами кримінального провадження із якими обвинувачений повністю погодився в засіданні. Потерпілим в суд надано письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого. Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. У суду немає підстав не довіряти показанням обвинуваченого, оскільки вони добуті у встановленому законом порядку; як було установлено в судовому засіданні, відповідно між потерпілими та обвинуваченим до скоєного не було ніяких стосунків, один одного вони не знали, а тому підстав обмовляти один одного не мали.
Сукупністю доказів кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 ч КК України повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, суд вірно кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.
Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, за ч.1 ст. 185 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.
Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що помякшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому.
Обставиною, що в силу вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, виходячи із з`ясованих в судовому засіданні обставин, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, про що свідчить довідка ІЦ при УМВС України в Чернівецькій області; остання судимість мала місце проти здоров`я і життя особи; вину у вчиненому визнав повністю і щиро кається, офіційно не працює, завдана правопорушенням матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 не відшкодовано; те, що обвинувачений перебуває на обліку в наркологічному диспансері і не знаходиться на обліку в психіатричній лікарні; кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, на утриманні має малолітню дитину, а тому, суд крім вищеозначеного та обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого, приходить до висновку за можливе призначити покарання ОСОБА_4 в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України, а його виправлення і перевиховання вважає не можливим без ізоляції від суспільства.
Оскільки злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, визначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.05. 2016 року за ст. 128 КК України з призначеним покаранням 2 роки позбавлення волі та застосуванням ст. 75, 76 КК України на один рік, суд вважає за необхідне при призначенні покарання ОСОБА_4 застосувати правила вимоги ч.1 ст.71 КК України.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. Отже, призначене покарання обвинуваченому з врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим для виправлення та запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Речові докази, судові витрати в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню відповідно в порядку вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання, покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.05.2016 за ст. 128 КК України та остаточно призначити до відбування ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 застосовану судом у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 23.10. 2017 року.
Речовий доказ за постановою слідчого від 03.03. 2017 року ( т.2 а.с. 36) металевий двоколісний візок належний засудженому ОСОБА_4 і переданий на зберігання за квитанцією 3589 від 03.03.2017 року ( т.2 а.с. 37) Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області знищити;
Речовий доказ за постановою слідчого від 15.03. 2017 року (т.2 а.с. 62) - грошові кошти в сумі 5203 грн. належні потерпілому ТОВ «ФК Контрактовий дім» та передані під розписку на зберігання його представнику ОСОБА_6 повернути останньому за належністю.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави судові процесуальні витрати в рамках кримінального провадження в сумі 351.84 грн.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 ти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілим по справі.

Суддя ОСОБА_1