Справа пр. №1-кс/756/2253/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року м. Київ
в с т а н о в и в:
Слідчий в клопотанні вказувала, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Також слідчий зазначила, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 та слідчий просили задовольнити клопотання та вказали на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого заперечували, стверджували, що підозра є необґрунтованою, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. У випадку застосування слідчим суддею запобіжного заходу, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, показання свідків, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 внесено відомості про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених в описовій частині ухвали.
15 листопада 2017 року о 13 год 45 хв ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді. Затримання відбулось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Твердження захисника про те, що ОСОБА_6 був затриманий раніше, ніж о 13 год 45 хв спростовується доказами, долученими до клопотання про застосування запобіжного заходу, зокрема протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15 листопада 2017 року та протоколом допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Протокол затримання ОСОБА_6 був складений у присутності його захисника, будь-яких заяв чи скарг щодо незаконності затримання ОСОБА_6 не подавав (а. с. 31). Належних та допустимих доказів застосування до підозрюваного насильства при затриманні стороною захисту не надано. Таким чином, скарга захисника ОСОБА_7 на незаконне затримання ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28 жовтня 1994 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року).
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в протоколах огляду місця події, протоколах допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , протоколах пред`явлення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 особи для впізнання за фотознімками, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вважає недопустимими докази, долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, а саме: протокол допиту потерпілого (допит проведено до початку досудового розслідування у справі), протокол допиту свідка ОСОБА_13 (допит проведено оперативним працівником, проте слідчим не долучено до клопотання та не надано у судовому засіданні доручення на проведення цієї слідчої дії), протоколах пред`явлення ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками (слідча дія проведена після 22 год 00 хв, однак слідчим та прокурорами не доведено необхідність невідкладно провести зазначену слідчу дію), протокол допиту свідка ОСОБА_12 (допит проведено оперативним працівником, проте слідчим не долучено до клопотання та не надано у судовому засіданні доручення на проведення цієї слідчої дії), протокол допиту свідка ОСОБА_14 та протокол пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками (вказані слідчі дії здійснювались згідно з протоколами здійснювались у той же час, що допит свідка ОСОБА_10 та пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками).
Cлідчий та прокурори довели наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність інших ризиків стороною обвинувачення з посиланням на належні та допустимі докази не доведено.
У свою чергу, у судовому засіданні стороною захисту усупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризику передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Міжнародні та європейські стандарти визначають тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується лише у випадках, прямо передбачених законодавством, а також за наявності обґрунтування щодо недоцільності застосування інших запобіжних заходів.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє в застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставин, є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених цією статтею, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання.
Проаналізувавши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає не обґрунтованим та не доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого. Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Натомість, оскільки під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для його запобігання, вважаю, що є всі підстави для застосування, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, особу підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання. Ураховуючи наведене, вважаю, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний заходу у виді особистої поруки з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків. З клопотанням в порядку ст. 180 КПК України звернувся син дружини ОСОБА_6 . ОСОБА_15 , який зазначив, що він поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: носити електронний засіб контролю, з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії обов`язків до 15 січня 2018 року включно.
Визначити поручителем належного виконання вищезазначених обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати останнього за необхідності доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу про те.
Роз`яснити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він може відмовитися від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому випадку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повинен забезпечити явку підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.
Також роз`яснити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 5 до 10 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 .
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на незаконне затримання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1