АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/593/17 Номер провадження 11-кп/786/562/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, Зугдідського району, с. Інгірі, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, має малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,-
визнано винним та засуджено за:
-ч.3 ст. 186, КК України на 4 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначено ОСОБА_7 на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.
01 січня 2017 року близько 04 години ОСОБА_7 з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна, прибув до господарства в АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де діючи умисно, підійшовши до вхідних дверей даного будинку, ОСОБА_10 рукою, зжатою в кулак та одягнутою в перчатку, вибив скло вікна, яке знаходилося біля вхідних дверей до будинку та, просунувши руку через вікно, зняв гачок, яким замикалися вхідні двері до будинку та таким чином проник до будинку. Попередньо знаючи, що в будинку знаходиться потерпіла ОСОБА_13 , ОСОБА_7 розкотив горловину светра, в якому він був одягнутий, та натягнув шапку, в якій був одягнутий, на очі з метою приховати власье обличчя та щоб потерпіла його не впізнала. Зайшовши в кімнату, в якій знаходилася потерпіла ОСОБА_13 , ОСОБА_7 наказав їй віддати належні їй грошові кошти. Після ці.ого потерпіла почала кричати і ОСОБА_7 вибіг з будинку. Через декілька хвилини ОСОБА_7 повернувся до кімнати будинку, в якій знаходилася потерпіла ОСОБА_13 та запитав де знаходяться її гроші, на що остання вказала на стілець на якому лежав гаманець та мобільний телефон «Нокіа» 2310. Після цього ОСОБА_7 дістав з гаманця, належного ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі 300 грн, а також забрав мобільний телефон «Нокіа» 2310 вартістю 160 грн, належний ОСОБА_13 , та покинув місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Всього ОСОБА_7 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 460 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 у листопаді 2016 року, перебуваючи біля сміттєзвалища, що знаходиться неподалік від його господарства за адресою АДРЕСА_1 , виявив декілька дикоростучих рослин конопель.
В подальшому продовжуючи свої злочинні дії, направлені на придбання наркотичного засобу, діючи умисно, ОСОБА_7 , зірвав та переніс рослини конопель до свого місця проживання з метою подальшого їх зберігання без мети збуту. Після цього, коли рослини конопель висохли, ОСОБА_7 за допомогою сита перетер їх з метою власного вживання шляхом куріння через саморобний пристрій для куріння.
17.01.2017року працівниками Лубенського відділу поліції на підставі ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду було проведено обшук у житлі та іншому володінні особи, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 . В ході обшуку житла та іншого володіння ОСОБА_7 працівниками поліції було виявлено та вилучено:
-речовину рослинного походження в подрібненому стані, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 181 від 19.01.2017 року являє собою суміш особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та сміття. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 288,894 г.
-речовину рослинного походження зеленого кольору в не подрібненому стані, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 181 від 19.01.2017 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 254,731 г.
-саморобний пристрій для куріння, на якому відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 190 від 23.01.2017 року виявлено нашарування речовини коричневого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу. Загальна маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,527 г.
Всього в ході обшуку у ОСОБА_7 вилучено 543,625 г особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, 1,527 г особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відносяться до великих розмірів, які він незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеність вини та фактичні обставини провадження, просить вирок суду щодо нього змінити та пом`якшити йому покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням застосувавши ст. 75 КК України. При цьому просить врахувати, що завдану злочином шкоду потерпілій відшкодував, остання претензій до нього не має та згідно її заяви також просить не позбавляти його волі. Зазначає, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, дружина ніде не працює, вину визнає повністю, сприяв слідству, має скрутне матеріальне становище.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду відносно останнього також змінити в сторону пом`якшення, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вказує, що при призначенні покарання судом не було враховано, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у скоєнні злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно і повністю відшкодував завдані збитки потерпілій ОСОБА_13 , тобто мається відповідно до ст.66 КК України три обставини, які пом`якшують покарання.
Крім того, суд не врахував молодий вік ОСОБА_7 , що раніше він не засуджувався до позбавлення волі.
По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо.
Потерпіла ОСОБА_13 ніяких матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 не має, прохає не застосувати до нього покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, про що написала відповідну заяву до апеляційного суду.
Судом зовсім не враховано сімейний стан ОСОБА_7 , який має на утриманні троє малолітніх дітей 2014, 2015 та 2016 року народження, які часто хворіють, а також здійснює постійний догляд за своєю матір`ю 1937 року народження, що підтверджується відповідними довідками.
Прокурор в апеляційній скарзі не погоджуючись із вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку із його м`якістю, просить вирок суду щодо останнього скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Зазначає, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив два умисних злочини, один з яких тяжкий. В умовах збільшення корисливих та корисливо- насильницьких злочинів по відношенню до осіб похилого віку, вважаю, шо кожен факт вчинення такого злочину має отримувати адекватну правову оціню- з боку правоохоронних органів та суду. Проникнення до житла одинокої літньо: людини з метою пограбування для задоволення своїх фізичних потреб свідчить про відсутність будь-яких моральних цінностей у обвинуваченого, а також підвищену суспільну небезпеку останнього, а отже, перебуваючи на волі він далі міг вчиняти подібні, або більш тяжкі злочини.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання своїх апеляційних скарг та їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, вважає що вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло; та за ч.2 ст. 309 КК України у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Кваліфікація дій обвинуваченого також в апеляційній скарзі апелянтами не оспорюється.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При обранні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до загальних засад призначення покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який негативно характеризується, має судимість за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, яка погашена у встановленому законом порядку, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема і ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції визнання вини, щире каяття активне сприяння розкриттю злочину, і призначив покарання, яке є мінімальним за своїм розміром в межах санкцій статей обвинувачення.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КПК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає, як підстав для пом`якшення покарання засудженому і застосування ст. 75 КК України, так і підстав для посилення вказаного покарання.

У відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, ОСОБА_7 у строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із 20 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

В порядку ст. 404 КПК України, у відповідності до п.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого ним покарання перебування в ув`язненні із 20 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, включно із розрахунку 1 день ув`язнення на 2 дні позбавлення волі.

Судове рішення вступає у силу негайно і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4