І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15. 09. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ФОП ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ФОП ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Скарга вмотивована тим, що тимчасово вилучене майно утримується слідчим безпідставно, оскільки на вказане майно арешт накладено не було, в зв`язку з чим воно повинно бути повернено законному володільцю.
В зв`язку із зазначеним скаржник просила слідчого суддю зобов`язати старшого слідчого з ОВС управління розслідування кримінальних проваджень головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 , всі товарно-матеріальні цінності (згідно переліку, наведеному у додатках до протоколу обшуку), які були вилучені під час проведення обшуку 22 серпня 2017 року в нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 22 серпня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року старшим слідчим з ОВС 4-го ВУРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_5 було проведено обшук в нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вбачається, що під час обшуку було вилучено всі товарно-матеріальні цінності, які на той момент зберігалися на складі, перелік вилучених ТМЦ наведено у протоколі обшуку від 22.08.2017 та додатках до нього.
З тексту ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2017 вбачається, що слідчим суддею було надано дозвіл на відшукання та вилучення під час проведення обшуку товарно-матеріальних цінностей, що мають незаконне походження та/або використовувались в злочинній діяльності.
Скаржник в поданій скарзі посилалась на те, що складські приміщення на яких було проведено обшук є спільною сумісною власністю подружжя, та за згодою чоловіка скаржника, ОСОБА_3 використовує їх в своїй підприємницькій діяльності, одним х предметів якої є надання послуг зі складського зберігання. Скаржник зазначала, що на момент проведення обшуку в цьому приміщенні знаходилися товарно-матеріальні цінності, що були прийняті ОСОБА_3 на зберігання від ТОВ «ТК «СЕК», ТОВ «СЕКУА», ТОВ «СЕК ГРУП» та ТОВ «ВАЙЛАЙ» на підставі відповідних договорів, отже, ці ТМЦ на момент вилучення знаходилися у володінні ОСОБА_3 . Скаржник зазначала, що всі товарно-матеріальні цінності, вилучені під час обшуку, мають законне походження та були ввезені на територію України та розмитнені вищезазначеними підприємствами, на підтвердження зазначеного скаржником було надано до суду копії відповідних контрактів та інвойсів. Скаржник посилаючись на те, що вилучені під час обшуку ТМЦ не відносяться до таких, що мають незаконне походження та/або використовувались в злочинній діяльності, не відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, а отже є тимчасово вилученим майном, на яке після вилучення не було накладено арешту, просила слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно до п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Відповідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.
Отже, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно положень ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий, прокурор не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна мають подати до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.
Отже, після проведення обшуку, в ході якого слідчим були відшукані і вилучені документи, речі та предмети, які не були прямо зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, слідчий, відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, повинен був не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке не було перераховано в ухвалі про надання дозволу на обшук, або повернути його особі, у якої воно було вилучено.
Даних про те, що слідчим суддею накладено арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно в судовому засіданні не здобуто.
З огляду на наведене, слідчий суддя приймаючи до уваги, що слідчий з клопотанням про арешт вищезазначеного тимчасово вилученого майна до суду у строки, визначені КПК України не звернувся, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що майно вилучене майно, утримується органом досудового розслідування без належної на те правової підстави, а відтак право власності володільця вилученого майна є порушеним і підлягає поновленню.
З огляду на викладене, вказане тимчасово вилучене майно підлягає поверненню володільцю, а скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 168, 171, 236, 303-308, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати старшого слідчого з ОВС управління розслідування кримінальних проваджень головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 , всі товарно-матеріальні цінності (згідно переліку, наведеному у додатках до протоколу обшуку), які були вилучені під час проведення обшуку 22 серпня 2017 року в нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1