Справа № 308/1147/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження № 0004277 від 11.12.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгорода, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11.12.2016 року, о 06.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у м. Ужгороді по вул. Гойди, 28, де під час його перевірки працівники патрульної поліції м. Ужгорода, шляхом поверхневої перевірки, виявили у внутрішній лівій кишені шкіряної куртки шприц з вмістом у ньому речовини кристалічного походження білого кольору, яка згідно з висновком експерта № 6/582 від 18.01.2017 року є психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетаміном, вагою 0,1757 грам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та визнав, що дійсно, 11.12.2016 року, о 06.00 год., знаходячись по вул. Гойди в м. Ужгороді, зберігав при собі у кишені куртки шприц з психотропною речовиною без мети збуту.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно зрозумів зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи з матеріалів справи, які характеризують його як особу.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, вчинення злочину вперше та сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, яка є альтернативною, у виді обмеження волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у даному судовому засіданні заявили клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у з в`язку з тим, що він вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор не заперечив щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, дав письмову згоду на застосування до нього акту амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні судово-хімічної експертизи, що становлять 661,55 грн., слід покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 661 (шістсот шістдесят одну) гривню 55 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Речові докази: DVD-R диск, що був отриманий на запит з Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження; шприц з речовиною білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, що упакований в спец-пакет № 2989261, який переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1