Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-565ск17

Верховний суд колегією суддів другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня 2017 року стосовно

ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями захисник звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою від 04 січня 2018 року її було залишено без руху та надано семиденний строк на усунення недоліків.
У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що усупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга захисника не містила посилання на конкретну з підстав, передбачених ч .1

ст. 438 цього Кодексу для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, а також правового обґрунтування заявлених захисником вимог щодо необхідності скасування вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК із урахуванням положень статей 370, 374, 412-414, 404, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Натомість він посилався на однобічність і неповноту судового розгляду й на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до положень

статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
У межах встановленого строку захисник повторно звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, однак, як убачається з її змісту, не усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 04 січня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для зміни чи скасування судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав необхідно керуватися статтями 412414 КПК.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, захисник зазначає про порушення цим судом норм матеріального і процесуального права, при цьому не посилається на конкретну з передбачених ч. 1 ст. 438 КПК підстав для скасування цього судового рішення і не наводить доводів на обґрунтування його незаконності відповідно до ч. 2

ст. 438 КПК із урахуванням відповідних положень статей 22, 370, 374, 412-414 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Натомість захисник знову зазначає про однобічність і неповноту судового розгляду, а також про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Формально посилаючись на недотримання органом досудового розслідування вимог статей 42, 234 і 237 КПК, захисник у касаційній скарзі не зазначає, яким чином ці порушення вплинули чи могли вплинути на законність чи обґрунтованість оскаржуваних ним рішень судів першої й апеляційної інстанцій.
Також захисник не зазначає, у чому конкретно полягає незаконність вироку місцевого суду з підстав порушення вимог ст. 384 КПК (роз`яснення права на суд присяжних),

на яку він посилається в касаційній скарзі, із урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК, санкцією якої не передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.
У касаційній скарзі захисник взагалі не зазначає, у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення допущені цим судом, а також, у чому вони полягають. Зокрема, захисник не зазначає, які його клопотання всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту в порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки захисник не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд,
п о с т а н о в и в:
повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня 2017 року стосовно

ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3