Справа № 461/2969/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/326/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_10
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову та скасування арешту квартири АДРЕСА_2 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким позов ОСОБА_6 задоволити та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 завдану шкоду у розмірі 26 307 860,39 грн., а саме 25 307 806,39 грн. матеріальної та 1 000 000 грн. моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_7 теж подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову та скасування арешту квартири АДРЕСА_2 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким позов ОСОБА_7 задоволити та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 141 966, 10 грн. основного боргу, 22 940,17 грн. три відсотки річних з простроченої суми, 151 619, 79 грн. інфляційних витрат, та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190,ч.2 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2 ст. 358, ч.3 ст.358 КК України (в редакції Законів від 15.04.2008р. та від 05.04.2001р.) та призначено покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України /в редакції Закону від 15.04.2008р./ - 2 /два/ роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.366 КК України /в редакції Закону від 05.04.2001р./ - штраф у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680,00 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 /два/ роки;

- за ч.2 ст.358 КК України /в редакції Закону від 05.04.2001 року/ - 2 /два/ роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.358 КК України /в редакції Закону від 05.04.2001 року/ - штраф у розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 765,00 грн.;

ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366, за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.4 ст.190 КК України /в редакції Закону від 15.04.2008р./ - 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням та визначенням 2 /двох/ років іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_8 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

На підставі ст.77 КК України конфіскацію майна ОСОБА_8 не призначати.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_8 - особисте зобов`язання залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_6 право звернення за вирішенням цивільно-правового спору в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 141966,10 грн. завданої майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , в частині відшкодування 22 940,17 грн. 3% річних з простроченої суми, та 151 619,79 грн. інфляційних витрат - залишено без розгляду.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_7 право звернення за вирішенням цивільно-правового спору в порядку цивільного судочинства.

Скасовано арешт квартири АДРЕСА_2 , який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2013 року.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Потерпіла ОСОБА_6 обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу зазначає, що на даний час ОСОБА_8 завдано їй матеріальну шкоду у розмірі 25 307 860,39 грн. Крім того, даним злочином було завдано моральних страждань, які оцінює в 1 000 000 грн.

З вини відповідачки потерпіла була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, значну частину часу провела в правоохоронних органах та в судах. У неї погіршився сон, змінився звичайний життєвий ритм, змушена звертатися в різні органи влади із заявами та скаргами з метою захистити свої законні права та інтереси. Все це негативно відбивається на її психологічному здоров`ї, чим завдає моральної шкоди.

Вважає, що судом не здобуто жодних доказів, які б підтверджували факт відшкодування ОСОБА_8 завданої їй злочином шкоди. Рішення суду першої інстанції в частині розгляду цивільного позову не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що у суду не було підстав до залишення її позову без розгляду.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції фактично позбавив можливості потерпілої відшкодування завданої шкоди, оскільки при прийнятті ним рішення в частині заявленого позову допущено порушення кримінально процесуального закону.

Потерпілий ОСОБА_7 , обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу зазначає, що вирок районного суду в частині вирішення поданого ним цивільного позову у кримінальному провадженні є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що з ОСОБА_8 на його користь також повинні бути стягнуті 22940,17 грн. 3% річних з простроченої суми, 151619,79 грн. інфляційних втрат та 500000 грн. моральної шкоди за спричинені обвинуваченою моральні та фізичні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, нестачі коштів у сімейному бюджеті та для розвитку бізнесу.

Зазначає, що у суду не було підстав до часткового задоволення його позову, з урахуванням заяви про його уточнення.

Окрім цього, суд першої інстанції порушив вимоги ч.4 ст. 174 КПК України, відповідно до яких суд скасовує арешт майна одночасно з ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, непризначення покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При апеляційному розгляді справи потерпілі підтримали вимоги та доводи своїх апеляційних скарг. Обвинувачена, захисник та прокурор заперечили вимоги апеляцій та просять відмовити в її задоволенні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 у період з 14 січня 2008 року по 15 листопада 2008 року заволоділа коштами громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, що мало місце при наступних обставинах:
Так, у 1998 році ОСОБА_13 познайомилася з потерпілою ОСОБА_14 і в подальшому між ними склалися довірливі стосунки, у зв`язку з діяльністю ОСОБА_15 , яка здійснювала реалізацію медичних засобів. ОСОБА_13 неодноразово брала у ОСОБА_16 незначні суми грошових коштів у борг, які повертала з відсотками. За час спілкування з ОСОБА_17 у ОСОБА_16 склалося позитивне враження щодо останньої. Згодом ОСОБА_13 переконала ОСОБА_18 у своїх ділових якостях та вмінні успішно проводити економічно вигідні оборудки та 14 січня 2008 року, перебуваючи за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання нею великих партій медичних засобів (препаратів) для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього прибутку, зловживаючи довірою ОСОБА_16 , звернулась до останньої за позикою в сумі 10 000 доларів США, обіцяючи останній за користування такими коштами щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала їх повернення за її першою вимогою. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 10 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 не виконала, таким чином заволодівши її коштами в сумі 10 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 50 500 грн. (з розрахунку вартості 1 долара США 5,05 грн.), чим завдала потерпілій ОСОБА_20 значну шкоду.
Крім цього, 21 січня 2008 року ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання нею великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього прибутків, звернулася до останньої за позикою в сумі 20 000 доларів США та, використовуючи довірливі стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_14 , обіцяла останній за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала їх повернення за першою вимогою. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 20 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань, які давала ОСОБА_20 не виконала, таким чином заволодівши коштами останньої на суму 20 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 101 000 грн. (з розрахунку вартості 1 долара США 5, 05 грн.), завдавши ОСОБА_20 шкоду у великих розмірах.
Крім цього, 26 січня 2008 року ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання нею великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього прибутків, звернулася до останньої з позикою в сумі 60 000 доларів США та, використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи про мету використання запозичених коштів, обіцяла потерпілій ОСОБА_20 за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала повернення запозичених коштів за її першою вимогою. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала останній 60 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 не виконала, таким чином заволодівши її коштами на суму 60 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 303 000 грн., чим завдала останній шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, 02 лютого 2008 року ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання нею великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього великих сум прибутків звернулася до останньої за позикою в сумі 30 000 доларів США. В подальшому, використовуючи довірчі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи мету використання запозичених коштів, обіцяла ОСОБА_20 за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала повернення запозичених коштів за першою вимогою ОСОБА_16 . У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 30 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань, які давала ОСОБА_20 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 30 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 151 500 грн., чим завдала потерпілій ОСОБА_20 шкоду в великих розмірах.
Крім цього, 23 лютого 2008 року ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього великих сум прибутків, звернулася до ОСОБА_16 за позикою в сумі 50 000 доларів США. В подальшому, використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи відомості щодо мети використання запозичених коштів, обіцяла ОСОБА_20 за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала їх повернення за першою вимогою. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 50 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 50 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 252 500 грн., чим завдала ОСОБА_20 шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, 29 лютого 2008 року, ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про продаж нею квартири АДРЕСА_4 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього прибутків, звернулася до ОСОБА_16 за позикою в сумі 75 000 доларів США. В подальшому, використовуючи довірчі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи про мету використання запозичених коштів, обіцяла ОСОБА_20 за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала повернення таких за першою вимогою. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, домовилась з ОСОБА_17 про передачу їй коштів в сумі 75 000 доларів США через свого чоловіка ОСОБА_21 , її чоловіку ? ОСОБА_22 в приміщенні ПАТ «Фольксбанк» що по вул. Симона Петлюри, 37 «А» у м. Львові. У цей же день, 29 лютого 2008 року, ОСОБА_23 , на виконання усної домовленості між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , виконуючи доручення ОСОБА_16 , перебуваючи в приміщенні ПАТ «Фольксбанк», що по вулиці Симона Петлюри, 37 «А» у м. Львові, в присутності ОСОБА_24 , отримав від ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 75 000 доларів США, відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 29 лютого 2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_14 , а отримані грошові кошти в сумі 75 000 доларів США відразу передав ОСОБА_22 для передачі ОСОБА_15 . Зазначені грошові кошти в сумі 75 000 доларів США, ОСОБА_26 в цей же день передав ОСОБА_15 . Однак остання умов усної домовленості та своїх зобов`язань, які давала ОСОБА_20 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 75 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 378 750 грн. (з розрахунку вартості 1 долара США 5,05 грн.), чим завдала останній шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, 01 березня 2008 року, ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності придбання великих партій медичних (препаратів) засобів для їх подальшого перепродажу в аптечних закладах і отримання внаслідок цього прибутків, звернулася до ОСОБА_16 за позикою в сумі 5 000 доларів США. Використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи про мету використання запозичених коштів, ОСОБА_13 обіцяла останній за користування такими сплачувати щотижнево 8 відсотків від отриманої суми та гарантувала повернення таких за її першою вимогою. У цей же день, ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 5 000 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 не виконала, таким чином заволодівши її коштами на суму 5 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 25 250 грн., чим завдала останній значну шкоду.
Крім цього, у березні 2008 року, ОСОБА_13 запропонувала ОСОБА_20 в якості засновників створити ТзОВ «Петелька» з рівними частками у статутному фонді товариства. При цьому, ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_20 про наміри використання отриманих нею 250 000 доларів США на закупівлю товарів для новоствореного товариства. ОСОБА_19 дала згоду на її пропозицію і 07 квітня 2008 року було створено та зареєстровано ТзОВ «Петелька», засновниками якого з рівними частками у статутному фонді виступали ОСОБА_13 та ОСОБА_19 . ОСОБА_13 у період з травня по липень 2008 року надавала робочі звіти про використання отриманих у ОСОБА_16 грошових коштів, у яких відображала інформацію про їх використання на придбання товару для господарської діяльності ТзОВ «Петелька». В подальшому ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_16 , з метою приховання реального фінансово-економічного стану ТзОВ «Петелька», почала ухилятись від надання останній як засновнику всієї інформації про діяльність Товариства.
Крім цього, 15 листопада 2008 року, ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою, під приводом необхідності проведення розрахунку за уже придбану по дешевій ціні та розвантажену побутову хімію, яку вона придбала для подальшого перепродажу і отримання внаслідок цього прибутків, звернулася до неї за позикою в сумі 20 000 доларів США. В подальшому ОСОБА_13 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними і повідомляючи про і мету використання запозичених у неї коштів, обіцяла ОСОБА_20 повернення коштів через 7 днів, тобто 22 листопада 2008 року. У цей же день ОСОБА_19 , перебуваючи за вказаною адресою, передала ОСОБА_15 100 000 грн. Однак, ОСОБА_13 у вказаний строк умов усної домовленості та своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 100 000 грн., чим завдала останній шкоду у великому розмірі.
Крім цього, 25 листопада 2008 року, ОСОБА_13 , створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, власноручно написала боргову розписку на суму 270 000 доларів США та зобов`язалася повернути зазначені кошти до 30 квітня 2009 року, яку передала ОСОБА_20 , як гарантію повернення боргу. Продовжуючи створювати видимість виконання взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_13 власноручно 19 лютого 2009 року написала боргову розписку на суму 20 000 доларів США із боргу 270 000 доларів США та зобов`язалася повернути такі до 25 лютого 2009 року, передавши зазначену розписку ОСОБА_20 , як гарантію повернення боргу. В подальшому, ОСОБА_13 , продовжуючи створювати видимість виконання взятих на себе зобов`язань, 03 березня 2009 року уклала договір позики грошових коштів між нею, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , відповідно до умов якого зобов`язувалася повернути останній грошові кошти в сумі 270 000 доларів США, одержані згідно власноручно написаної розписки від 25 листопада 2008 року, в період з 12 березня 2009 року по 15 травня 2011 року та встановила забезпечення виконання умов договору 2/5 частками у квартирі АДРЕСА_2 , автомобілем марки «Рено Лагуна», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у заставі у ВАТ «Електрон банк», автомобілем марки «Фіат», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та договором поруки від 12 березня 2009 року, укладеним на її проханням між її дочкою ОСОБА_27 та ОСОБА_14 . Проте, не маючи наміру виконувати умови вищевказаного договору, 07 березня 2009 року відчужила ОСОБА_28 автомобіль марки «Фіат», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 за ціною 6 000 доларів США та 11 березня 2009 року відчужила ОСОБА_29 автомобіль марки «Рено Лагуна», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 за ціною 4 000 доларів США. При цьому, маючи в розпорядженні отримані від реалізації цих автотранспортних засобів грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, ОСОБА_13 не повернула їх потерпілій ОСОБА_20 , а використала їх на власні потреби.
Всього, в період з 14 січня по 15 листопада 2008 року ОСОБА_13 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_16 на суму 270 000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становило 1 262 500 грн. та грошовими коштами в сумі 100 000 грн., а всього на загальну суму 1 362 500 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, шляхом обману та зловживання її довірою, чим завдала останній шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, у березні 2008 року, ОСОБА_13 звернулась до потерпілого ОСОБА_30 за позикою в сумі 50 000 доларів США. Необхідність отримання вказаної суми грошей ОСОБА_13 пояснила своїм наміром відкрити власне приватне підприємство, яке буде займатися оптовою та роздрібною торгівлею медикаментами та обіцяла вигідно використати такі під час здійснення підприємницької діяльності. При цьому ОСОБА_13 повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що має власне приміщення для використання під аптеку, що знаходиться в м. Радехів Львівської області. Окрім цього, ОСОБА_13 , зловживаючи довірою ОСОБА_30 повідомила йому про те, що кошти в сумі 50 000 доларів США їй необхідні терміном до двох місяців та обіцяла повернути їх двома частинами протягом вищевказаних двох місяців, гарантуючи їх повернення тим, що такі будуть використані для здійснення підприємницької діяльності. У березні 2008 року, ОСОБА_31 , у приміщенні службового кабінету Львівської філії ТзОВ «Сігма Фарм», що по вул. Мазепи у м. Львові, передав ОСОБА_15 246 331,71 грн., за умови їх повернення через два місяці двома частинами, про що була досягнута усна домовленість між ними. ОСОБА_13 у зазначений термін кошти в сумі 246 331,71 грн. не повернула та 01 травня 2008 року, створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, власноручно написала розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_30 кошти в сумі 246 331,71 грн., які зобов`язувалась повернути в термін до 10 червня 2008 року. Зазначену розписку ОСОБА_13 передала ОСОБА_32 , як гарантію повернення боргу. 11 липня 2008 року, ОСОБА_13 в рахунок погашення боргу, передала ОСОБА_32 грошові кошти та медикаменти на загальну суму 77 331,71 грн. В цей же день ОСОБА_13 , створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, власноручно написала розписку про те, що її борг станом на 11 липня 2008 року становить 169 000 грн. і вона зобов`язується повернути його частинами, передавши таку ОСОБА_32 , як гарантію повернення боргу. У вказаний строк ОСОБА_13 своїх зобов`язань не виконала та шляхом зловживання довірою ОСОБА_30 повторно заволоділа його коштами в сумі 169 000 грн., чим завдала останньому шкоду в особливо великих розмірах.
Таким чином ОСОБА_13 , в період з березня по липень 2008 року, повторно заволоділа коштами ОСОБА_30 на загальну суму 169 000 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, шляхом обману та зловживання його довірою, чим завдала останньому шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, у липні 2008 року ОСОБА_13 звернулась до потерпілої ОСОБА_33 за позикою у сумі 500 доларів США. При цьому ОСОБА_13 , зловживаючи довірою ОСОБА_33 , повідомила їй про те, що кошти в сумі 500 доларів США їй необхідні терміном до вересня 2008 року та обіцяла повернути такі у зазначений час. У липні 2008 року ОСОБА_34 , в приміщенні службового кабінету Львівської філії ТзОВ «Сігма Фарм», що по вул. Мазепи у м. Львові передала ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 500 доларів США. Однак, ОСОБА_13 умов усної домовленості та своїх зобов`язань, які давала ОСОБА_33 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 500 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 2 420 грн. (з розрахунку середньої вартості за 1 долар США 4,84 грн. станом на липень 2008 року), чим завдала останній шкоди.
У жовтні 2008 року ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_33 , звернулася до неї за позикою у сумі 1 000 доларів США. При цьому ОСОБА_13 повідомила, що кошти в сумі 1 000 доларів США їй необхідні терміном до грудня 2008 року та обіцяла повернути такі до 31 грудня 2008 року. У жовтні 2008 року ОСОБА_33 , перебуваючи біля будинку № 4 що по вул. Щурата у м. Львові, передала чоловікові ОСОБА_15 для передачі останній 1 000 доларів США, за умови їх повернення до 31 грудня 2008 року, про що була досягнута усна домовленість між нею та ОСОБА_17 . Однак остання взятих на себе зобов`язань, які давала ОСОБА_33 не виконала, заволодівши таким чином її коштами на суму 1 000 доларів США, що по (курсу Національного Банку України становило 4 990 грн. (з розрахунку середньої вартості за 1 долар США 4,99 грн. станом на жовтень 2008 року), чим завдала останній шкоди. В подальшому ОСОБА_13 , не повернувши у зазначений термін кошти в сумі 1 500 доларів США, 27 січня 2010 року, створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, власноручно написала розписку про отримання від ОСОБА_33 коштів в сумі 1 500 доларів США і зобов`язалась повернути такі в термін до 31 березня 2010 року, передавши її останній, як гарантію повернення боргу.
Таким чином, в період з 01 вересня по 31 жовтня 2008 року ОСОБА_13 повторно заволоділа грошима ОСОБА_33 на суму 1 500 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становило 7 410 грн. шляхом зловживання її довірою, чим завдала останній шкоди на вказану суму.
Крім цього, у 2005 році ОСОБА_13 познайомилася з ОСОБА_35 і в подальшому між ними склалися довірливі стосунки на фоні діяльності ОСОБА_15 , пов`язаної з реалізацією медичних засобів. У липні-серпні 2008 року ОСОБА_13 звернулася до ОСОБА_36 , та, достовірно знаючи про тісні приятельські стосунки останнього з потерпілою ОСОБА_37 , зловживаючи його довірою, запропонувала ОСОБА_38 звернутися до останньої за позикою у сумі 40 000 доларів США. Окрім цього, ОСОБА_13 обіцяла сплачувати ОСОБА_39 7 відсотків від отриманої суми щомісячно та гарантувала ОСОБА_38 , що вказані кошти будуть повернуті ОСОБА_39 на першу вимогу. 08 серпня 2008 року ОСОБА_40 звернувся до ОСОБА_41 з проханням позичити 40 000 доларів США ОСОБА_15 , на що остання погодилась. У цей же день ОСОБА_42 , в приміщенні офісу що по АДРЕСА_5 заповнила простий вексель серії АА № 105323451 на суму 40 000 доларів США на сплату по пред`явленню ОСОБА_17 вищевказаних коштів, який передала ОСОБА_38 для підписання нею. У цей же день ОСОБА_40 за дорученням ОСОБА_41 в індивідуальному депозитному сейфі, яким спільно користувався з ОСОБА_37 , який знаходився в приміщенні АКБ «Львів» за адресою м. Львів вул. Сербська, 1, узяв кошти в сумі 40 000 доларів США. Після цього ОСОБА_40 в м. Львові передав зазначені кошти ОСОБА_15 , яка підписала зазначений вексель. В подальшому, ОСОБА_13 в період серпня 2008 року по березень 2009 року частково сплачувала відсотки ОСОБА_39 , а у грудні 2008 року, створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань уклала з останньою договір виконання безумовного боргу, який власноручно підписала, про те, що вона зобов`язується повернути передані їй ОСОБА_35 08 серпня 2008 року та належні ОСОБА_39 кошти в сумі 40 000 доларів США по пред`явленню векселя за тридцять днів, як гарантію повернення боргу. В подальшому, 19 лютого 2009 року, ОСОБА_13 , створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, уклала з ОСОБА_37 договір виконання безумовного боргу, який власноручно підписала, проте, що до 19 березня 2009 року, вона зобов`язується повернути ОСОБА_39 47 470 доларів США, з яких 40 000 доларів США основного боргу та 7 470 доларів США відсотків, передавши такий ОСОБА_39 як гарантію повернення боргу. Однак у вказаний термін ОСОБА_13 взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_37 не виконала, таким чином повторно заволодівши її коштами на суму 40 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 193 600 грн. (з розрахунку вартості 1 долара США 4,84 грн.), чим завдала останній шкоду в особливо великих розмірах.
Таким чином ОСОБА_13 , 08 серпня 2008 року, повторно заволоділа грошима ОСОБА_41 на загальну суму 193 600 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, шляхом обману та зловживання її довірою, чим завдала останній шкоду в особливо великих розмірах.
Всього, в період з 14 січня 2008 року по 15 листопада 2008 року ОСОБА_13 заволоділа коштами ОСОБА_16 , ОСОБА_41 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 шляхом обману та зловживання їх довірою на загальну суму 291 500 доларів США, що по курсу Національного Банку України становить 1 463 510 грн., та на суму 269 000 грн., а всього на загальну суму 1 732 510 грн.
Окрім цього ОСОБА_13 , у період з 30 червня 2005 року по 05 травня 2009 року вчинила підроблення офіційного документа при наступних обставинах.
Так, в квітні-травні 2009 року ОСОБА_13 , звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_43 , який здійснював підприємницьку діяльність з роздрібної реалізації лікарських засобів та предметів в аптечному закладі аптеці № 1, що знаходилася в орендованому приміщенні за адресою АДРЕСА_6 , з проханням призначити її завідувачем зазначеної аптеки. У процесі проведення співбесіди ОСОБА_44 пояснив ОСОБА_15 , що відповідно до встановлених законодавством вимог щодо керівника аптечного закладу, така особа повинна мати вищу медичну освіту, і, що копію відповідного диплому про закінчення ВУЗу слід надати йому. Маючи намір зайняти посаду завідувача аптеки, ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_45 завідомо неправдиву інформацію про те, що таку освіту вона здобула і може надати відповідний диплом та сертифікат спеціаліста, маючи на меті надати ОСОБА_45 виготовлені підроблені документи про здобуття такої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 у період з 30 червня 2005 року по 05 травня 2009 року, перебуваючи в м. Львові, вступила у попередню змову з невстановленими слідством особами для виготовлення підроблених документів, а саме: диплому про закінчення нею Львівського Національного медичного університету імені Данила Галицького, здобуття вищої медичної освіти за спеціальністю «Фармація» та отримання кваліфікації провізор і сертифікату спеціаліста про присвоєння їй атестаційною комісією при Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького звання лікаря (провізора) спеціаліста за спеціальністю клінічна фармація. У зазначений період з 30 червня 2005 року по 05 травня 2009 року, ОСОБА_13 в м. Львові, діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими слідством особами та з метою подальшого особистого використання, виготовила завідомо підроблений документ ? диплом, в який внесла завідомо неправдиву інформацію про те, що вона навчалась у Львівському Національному медичному університеті імені Данила Галицького, у 2005 році закінчила навчання і здобула вищу освіту за спеціальністю «Фармація» та отримала кваліфікацію провізор, а також сертифікат спеціаліста, в який внесла завідомо неправдиву інформацію про те, що вона 28 листопада 2006 року атестована на визначення знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького наказом по Львівському національному медичному університету імені Данила Галицького від 02 листопада 2006 року за № 721-з-35 їй присвоєно звання лікаря (провізора) спеціаліста зі спеціальністю клінічна фармація та такий дійсний до 28 листопада 2011 року. У вказаному підробленому документі ОСОБА_13 зазначила серію диплома ? НОМЕР_3 , виданий 31 червня 2005 року та зазначила, що сертифікат спеціаліста має номер НОМЕР_4 , виданий 10 листопада 2006 року. Вказані підроблені документи ОСОБА_13 05 травня 2009 року використала пред`явивши фізичній особі підприємцю ОСОБА_45 для підтвердження наданої йому завідомо неправдивої інформації про здобуття нею вищої медичної освіти. У цей же день ОСОБА_13 наказом фізичної особи підприємця ОСОБА_43 від 05 травня 2009 року призначена завідувачем аптеки № 1 з 06 травня 2009 року.
Крім цього ОСОБА_13 , в період з 11 червня 2007 року по 25 червня 2009 року, будучи службовою особою, вчинила службове підроблення, тобто умисно, склала і видала завідомо неправдиві офіційні документи та внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а також в період з 30 червня 2005 року по 25 червня 2009 року використала завідомо підроблені офіційні документи при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_13 , 11 червня 2007 року, з метою отримання кредиту у ВАТ «Електрон Банк», працюючи на посаді директора Львівської філії ТзОВ «Сігмафарм» та будучи службовою особою, достовірно знаючи, що в період з 01 грудня 2006 року по 30 травня 2007 року не отримала доходу на загальну суму 17 500 грн., оформила та внесла завідомо неправдиві відомості в «Довідку про доходи» № 232 від 11 червня 2007 року про те, що її доходи на посаді директора Львівської філії ТзОВ «Сігмафарм» за грудень 2006 року становили 2 500 грн., за січень 2007 року - 3 000 грн., за лютий 2007 року 3 000 грн., за березень 2007 року 3 000 грн., за квітень 2007 року 3 000 грн., за травень 2007 року 3 000 грн., а загальна сума її доходу за період з 01 грудня 2006 року по 30 травня 2007 року становила 17 500 грн. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_13 для надання довідці про доходи № 232 від 11 червня 2007 року вигляду офіційного та легального документу, з метою приховання своєї злочинної діяльності власноручно виконала підпис від імені директора ТзОВ «Сігмафарм» ОСОБА_46 та підпис від імені головного бухгалтера ТзОВ «Сігмафарм» ОСОБА_47 , проставивши відтиск круглої печатки ТзОВ «Сігмафарм». Виготовивши даний підроблений документ ОСОБА_13 12 червня 2006 року використала його при укладенні кредитного договору для отримання грошових коштів у приміщенні відділення банку № 17 ВАТ «Електрон Банк», що знаходиться за адресою м. Львів вул. Зелена, 149, пред`явивши вказану підроблену «Довідку про доходи» та повідомила уповноваженій особі відділення банку № 117 ВАТ «Електрон Банк» неправдиві відомості щодо своїх доходів за період з 01 грудня 2006 року по 30 травня 2007 року. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_13 , маючи на меті отримання кредиту у відділенні № 17 ВАТ «Електрон Банк», внесла завідомо неправдиві відомості у заву на отримання кредиту від 12 червня 2006 року про те, що її середньомісячний дохід становить 2 916 грн. Будучи введеними в оману, члени кредитної комісії відділення банку № 17 1 ВАТ «Електрон Банк» 12 червня 2007 року прийняли рішення про видачу кредиту ОСОБА_15 для придбання автомобіля марки «Рено Лагуна» в сумі 121 771 грн. терміном на 7 років. 14 червня 2007 року ВАТ «Електрон Банк» в особі начальника відділення № 17 ВАТ «Електрон Банк» ОСОБА_48 уклав з ОСОБА_17 кредитний договір № КF 43272 на суму 121 771 грн. На виконання зазначеного кредитного договору, відповідно до розпорядження по договору ОСОБА_15 надано кредит на суму 121 771 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 ТзОВ «Ю.Р.К.» у АКТ «ТАС-Комерцбанк» як оплата за автомобіль марки «Рено Лагуна», згідно рахунку № 1206/3 від 12 червня 2007 року ОСОБА_15 .
Крім цього, ОСОБА_13 , 23 червня 2009 року, з метою отримання кредиту в філії Львівського обласного управління ВАТ «Ощадний банк України», працюючи на посаді директора ТзОВ «Петелька» та будучи службовою особою, достовірно знаючи, що в період з 01 грудня 2008 року по 30 травня 2009 року не отримала доходу на загальну суму 24 000 грн., оформила та внесла завідомо неправдиві відомості в «Довідку про доходи» № 7/06 від 23 червня 2009 року про те, що її доходи на посаді директора ТзОВ «Петелька» за грудень 2008 року становили 4 000 грн., січень 2009 року 4 000 грн., лютий 2009 року 4 000 грн., березень 2009 року 4 000 грн., квітень 2009 року 4 000 грн., травень 2009 року 4 000 грн. та що загальна сума її доходу за період з 01 грудня 2008 року по 30 травня 2009 року, за винятком аліментів становила 24 000 грн. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_13 для надання довідці про доходи № 7/06 від 23 червня 2009 року вигляду офіційного та легального документу та з метою приховання своєї злочинної діяльності власноручно виконала підпис від імені директора ТзОВ «Петелька» та підпис від імені головного бухгалтера ТзОВ «Петелька» ОСОБА_49 та проставила відтиск круглої печатки ТзОВ «Петелька». Виготовивши даний підроблений документ ОСОБА_13 25 червня 2009 року використала його при укладенні кредитного договору для отримання грошових коштів в приміщенні філії ? Львівського обласного управління ВАТ «Ощадний банк України», що знаходиться за адресою м. Львів вул. Січових Стрільців, 9, пред`явивши вказану підроблену «Довідку про доходи» та повідомила уповноваженій особі ВАТ «Ощадний банк України» неправдиві відомості щодо своїх доходів за період з 01 грудня 2008 року по 30 травня 2009 року. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_13 , маючи на меті отримання кредиту у філії Львівського обласного управління ВАТ «Ощадний банк України», внесла завідомо неправдиві відомості у кредитну заявку від 25 червня 2009 року про те, що її розмір основної заробітної плати становить 4 000 грн. Будучи введеними в оману діями ОСОБА_15 , члени кредитного комітету філії ? Львівського обласного управлення ВАТ «Ощадний банк України» 10 липня 2009 року ухвалили видати останній кредит для споживчих цілей стандартизованого банківського продукту «Споживче кредитування забезпечене одним предметом іпотеки» в сумі 100 000 грн. терміном на 120 місяців. 13 липня 2009 року ВАТ «Держаний ощадний банк України» в особі начальника філії Львівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_50 уклав з ОСОБА_17 договір відновлюваної кредитної лінії № 2203-1948 на суму 100 000 грн. На виконання умов зазначеного договору відновлюваної кредитної лінії, в цей же день у касі філії Львівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_13 отримала кошти в сумі 100 000 грн.
Крім того, ОСОБА_13 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що вона в період з 05 лютого 2008 року по 08 лютого 2013 року вчинила легалізацію (відмивання) доходів,одержаних злочинним шляхом та вчинила фінансові операції з коштами, а також вчинила дії, спрямовані на приховування та маскування незаконного походження коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, тобто вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, а саме: заволодівши грошовими коштами потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_41 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 шляхом обману та зловживання довірою на загальну суму 1 732 510 грн., із частини зазначених коштів у період з 05 лютого 2008 року по 10 лютого 2009 року легалізувала грошові кошти в сумі 28 469,34 грн. і, реалізовуючи умисел на приховування та маскування незаконного походження коштів та використання коштів, одержаних унаслідок суспільно-небезпечного протиправного діяння, вчинила фінансові операції щодо погашення отриманого нею кредиту у ВАТ «Електрон Банк» і кредиту у філії Львівського обласного управління ВАТ «Ощадний банк України», що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
Заслухавши доповідача, потерпілих, прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляції потерпілих підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи зі змісту цієї норми закону, суд першої інстанції зобов`язаний був постановити вирок, який би відповідав вимогам КПК України.

Проте, суд першої інстанції такі вимоги кримінального процесуального закону в частині цивільних позовів не виконав і такі порушення не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді справи.

Зокрема, згідно п.7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Однак, як вбачається з вироку суду, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Мотивуючи своє рішення, суд у вироку вказує, що потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась та не подала доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Проте, такі мотиви суду першої інстанції у вироку не відповідають матеріалам справи.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи і звукозаписів судових засідань, потерпіла ОСОБА_6 була в судових засіданнях, давала пояснення по суті свого цивільного позову, зокрема 03.08.2016 року. Отже, суд першої інстанції зобов`язаний був розглянути цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 по суті.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 , то суд першої інстанції, задовольняючи частково цивільний позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в кінцевому результаті у вироку не розв`язав його у частині моральної шкоди. У вироку суду відсутнє рішення з приводу цього.

Проте, своєю ухвалою від 13.03.2017 року судом, резолютивну частину вироку суду від 26.12.2016 року відносно ОСОБА_8 , було доповнено абзацом наступного змісту: «У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди відмовити.»

Відповідно до положень ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Проте, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судових рішень.

Як вбачається з цієї ухвали суду від 13.03.2017 року, суд вніс зміни в резолютивну частину вироку, що є недопустимим при вирішенні питання про виправлення описок.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів про порушення судом норм кримінального процесуального закону при вирішенні цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні цивільних позовів у цьому кримінальному провадженні, які не можуть бути усунені при апеляційному розгляді даної справи.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що таке допущене судом порушення, як нерозв`язання цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне судове рішення , а тому вирок суду слід скасувати в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в цій частині.

Частиною 2 ст.415 КПК України встановлено, що, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, що позбавляє апеляційний суд перевірити інші доводи апеляції прокурора та обвинуваченого, окрім доводів, які можуть бути підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Перевірка та оцінка цих інших доводів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прямо заборонена Законом, а тому колегія суддів їх не досліджує.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід виконати вимоги Закону, які вказані вище та необхідно дослідити доводи потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_51 , що вказані в їх апеляціях, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи.

Також коленія суддів погоджується із доводами апелянтів про безпідставність рішення суду першої інстанції про зняття арешту квартири АДРЕСА_2 , який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2013 року, оскільки це може утруднити в подальшому виконання обвинуваченою своїх зобов`язань перед потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які виникли внаслідок завдання обвинуваченою ОСОБА_8 своїми злочинними діями шкоди потерпілим. Приймаючи рішення про скасування арешту майна обвинуваченої, суд першої інстанції жодним чином не мотивував у вироку таке своє рішення. А тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільних позовів Потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і в частині скасування арешту квартири АДРЕСА_7 , який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, скасувати.
Призначити у Галицькому районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в частині вирішення цивільних позовів Потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала в частині скасування вироку відносно вирішення цивільних позовів Потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 остаточна та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4