Справа №635/4676/17
Провадження № 1-в/635/619/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бритай Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 20 червня 1995 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.206, ч.2 ст. 141, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19 лютого 2001 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.1 ст. 229-6, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 206 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10 серпня 2004 року за ч.1 ст.152 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 12 серпня 2009 року апеляційним судом Харківської області за за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27 листопада 2012 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст. 152 КК України до 6 років позбавлення волі;

про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений 27 листопада 2012 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст. 152 КК України до 6 років позбавлення волі. Зазначеним вироком вказано, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання в порядку ст.115 КПК України з 24 серпня 2012 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2016 року ОСОБА_5 в строк відбування покарання, призначеного вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року за ч.2 ст. 152 КК України у виді 6 років позбавлення волі, зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2012 року по 13 грудня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 24 серпня 2012 року.

Кінець строку відбування покарання 05 травня 2018 року.

Засуджений прибув до Темнівської виправної колонії (№100) 28 грудня 2012 року.

20 серпня 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбуття покарання умовно-достроково відповідно до вимог ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник установи виконання покарань у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарань та засудженого, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_5 , вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 серпня 2012 року. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 28 грудня 2012 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної 13 вересня 2017 року начальником відділення СПС Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. До промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, поставлені завдання виконує в повному обсязі та своєчасно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Приймає участь у культурно - масових заходах які проводяться в установі.

Питання щодо можливого застосування ст.100,101 КВК України до засудженого, було розглянуто 17 вересня 2014 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стає на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст.82 КК України було розглянуто 26 серпня 2015 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосуванні ст.81 КК України було розглянуто 25 травня 2016 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка подала заяву про відмову.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав три стягнення, а саме 10 червня 2016 року у виді догани за паління в невідведеному місці, 10 червня 2016 року у виді ДІЗО 5 діб за неввічливе ставлення до іншого засудженого та неввічливе ставлення до представників адміністрації установи та 20 січня 2017 року у виді попередження за порушення локалізації. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Заохочень засуджений мав шість, зокрема 28 квітня 2013 року, 18 липня 2013 року, 01 квітня 2015 року, 14 липня 2015 року, 18 липня 2017 року у виді подяк за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а також 15 травня 2017 року у виді зняття раніше накладеного стягнення від 20 січня 2017 року за активну участь у підготовці до учбових зборів на базі установи.

Вивченням даних щодо працевлаштування ОСОБА_5 встановлено, що з січня 2014 року по жовтень 2014 року, з січня 2015 року по вересень 2015 року, з листопада 2015 року по квітень 2016 року, з липня 2016 року по серпень 2016 року, з листопада 2016 року по серпень 2017 року останній не працював. З листопада 2014 року по грудень 2014 року засуджений був працевлаштований до цеху №1 установи виконання покарань та виконував роботи з переробки вторсировини; в жовтні 2015 року ОСОБА_5 працював в промисловому корпусі установи виконання покарань де виконував ремонтно-будівельні роботи; в травні 2016 року засуджений був працевлаштований до цеху №2 установи виконання покарань та виконував роботи з виготовлення коробів для копчення, в червні, вересні та жовтні 2016 року працював в цеху №1 установи виконання покарань де виконував роботи з виготовлення ливарних виробів та механічну обробку деталей. За період працевлаштування засудженому нараховувалася заробітна плата.

Згідно довідки бухгалтера державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_7 від 14 вересня 2017 року, за вироком суду у засудженого ОСОБА_5 зазначені виконавчі листи: 476,87 грн. на користь НДЄКЦ. Станом на 14 вересня 2017 року до бухгалтерії Темнівської виправної колонії (№100) виконавчі листи про стягнення збитку з засудженого не надходили.

Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_5 , суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, характеристику, наявність шістьох заохочень, а також те, що останній неодноразово судимий, засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, наявність у засудженого за вироком суду заборгованості у звязку із залученням по справі уксперта, зокрема у розмірі 476,87 грн., відсутність даних про ініціювання засудженим питання, щодо повернення вказаних коштів, нетривалий період працевлаштування ОСОБА_5 та відсутність будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю та системою вчинків довів своє виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо становлення на шлях виправлення. За таких обставин, до ОСОБА_5 не можливо застосувати умовно дострокове звільнення відвідбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя