Дата документу Справа № 316/482/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/792/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №316/482/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Росава Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він у період часу з 18 години 05.12.2015 року до 10 години 10.12.2015 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла вікна балкону, проник до квартири АДРЕСА_3 , де із приміщення вказаної квартири таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 15164 грн. 31 коп.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження щодо нього. Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що інкримінованого йому злочину він не вчиняв, а свідки дали покази під впливом на них з боку працівників поліції. При цьому суд безпідставно поставився критично до показів свідка ОСОБА_9 , адже даний свідок підтвердила його алібі. Суд порушив його права, оскільки продовжив строк його тримання під вартою за його відсутності та відсутності захисника. Вирок в його присутності проголошений не був. Також суд не врахував, що він має малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку; досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що за адресою: АДРЕСА_4 мешкають її батьки, які на даний момент мешкають в Ірані. Кожні чотири дні в вечірній час доби вона приходить, щоб полити квіти. 10.12.2015 року приблизно о 10 годині вона знову прийшла до квартири своїх батьків та виявила, що загальна обстановка у всіх кімнатах порушена, речі розкидані по підлозі в хаотичному стані. Також вона побачила розбите вікно на балконі. Оглянувши квартиру виявила, що з зали зник плазмовий телевізор Samsung Smart TV22 дюйми, зі спальні зник системний блок та монітор Asus, мобільний телефон Samsung S 3, тканева валіза вартістю 800 грн., гарнітур з каменю гранат, нарди ручної роботи, які знаходилися в кейсі коричневого кольору з чорною ручкою з кодовим замком.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 09.12.2015 року він зустрівся із знайомим ОСОБА_11 . Потім він з ОСОБА_7 у нього вдома за адресою: АДРЕСА_2 , розпивали спиртні напої, а коли вони скінчилися, ОСОБА_7 запропонував йому закласти до ломбарду плазмовий телевізор «Samsung», в корпусі чорного кольору. Вони пішли у ліс, розташований за магазином «Чайка» біля дерева без упаковки взяли телевізор та пішли до ломбарду «Сокол». В ломбарді він заклав вказаний телевізор на свій паспорт за 200 грн. Наступного дня йому зателефонував ОСОБА_12 та попрохав забрати з ломбарду телевізор, на що він відповів, що в нього не має грошей та ОСОБА_12 сказав прийти за грошима. Він погодився та прийшов до ОСОБА_12 , який дав йому 210 грн. Після чого він пішов до ломбарду. ОСОБА_12 сказав йому викинути телевізор, але він вирішив залишити телевізор, а ОСОБА_12 сказав, що викинув його. Телевізор знаходився в нього вдома, так як він хотів його відремонтувати. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції та пояснили, що він здавав до ломбарду телевізор, викрадений з квартири АДРЕСА_3 , після чого він добровільно видав його працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_13 показав, що у грудні 2015 року він перебував на центральному ринку у м.Енергодарі. Двоє невідомих чоловіків запропонували купити у них нарди у шкіряному чемодані за 500 грн. У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, який пропонував купити у нього нарди.

Крім того, вина обвинуваченого об`єктивно підтверджується протоколом обшуку квартири обвинуваченого від 05.02.2016 року (а.п.48-52 т.1), під час якого було виявлено каблучку, яка належить потерпілій. Дану каблучку потерпіла впізнала під час пред`явлення їй речей для впізнання, що підтверджується протоколом від 06.02.2016 року (а.п.56-60 т.1).

В ході проведення впізнання свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого як особу, яка пропонувала йому купити нарди, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.03.2016 року (а.п.84-87 т.1).

Отже, правильно проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, за обставин, зазначених в оскаржуваному вироку.

Відтак доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, повністю спростовуються зазначеними вище доказами.

При цьому, на переконання судової колегії, суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показів свідка ОСОБА_9 . Адже покази даного свідка суперечать усім зібраним у справі доказам та показам допитаних свідків.

Заперечення апеляційної скарги обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_10 дав покази під тиском з боку працівників поліції, є безпідставними. Адже даний свідок в судовому засіданні пояснив, що тиску під час проведення слідчого експерименту на нього не вчинялося, він навмисно подавав заяву у прокуратуру, а тілесні ушкодження йому наніс сам ОСОБА_7 , який погрожував йому.

Не вбачає колегія суддів і підстав для визнання недопустимим доказом показів свідка ОСОБА_13 . Адже будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при допиті даного свідка в суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Не підтверджені матеріалами кримінального провадження і заперечення обвинуваченого про те, що вирок суду не проголошувався в його присутності. Адже відповідно до журналу судового засідання і змісту технічного носія вирок було проголошено за участі обвинуваченого. Зауваження на даний журнал судового засідання обвинуваченим не подавалися.

Доводи апеляційної скарги про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за його відсутності та відсутності захисника висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, не спростовують та на законність прийнятого судового рішення не впливають.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду, про що йшлося в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів. Врахував суд і сімейний стан обвинуваченого. А тому призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відтак, вирок районного суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4