Справа №587/3228/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/336/18 Суддя-доповідач - Матус

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2018 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/3228/17, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , згідно якої вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді 01 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді 01 року позбавлення волі. На підставі п. г ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання по амністії. Стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 19 201 грн. 38 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що суд при ухваленні вироку порушив положення ст. 85, ст. 86 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, 19 вересня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 року" від 23.12.2016 року. З огляду на викладене, на ОСОБА_7 не поширюється дія зазначеного Закону, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення останнього від відбування призначеного покарання.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 19 вересня 2017 року близько 12 год. 00 хв. знаходячись в домоволодінні своїх батьків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з матір`ю, ОСОБА_9 , під час якої почав перегороджувати шлях останній. У виниклий спір втрутився потерпілий ОСОБА_10 , внаслідок чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 вихопив у потерпілого палицю, за допомогою якої той пересувався, та умисно наніс останньому п`ять ударів в область голови, один удар в обличчя, два удари по правій та лівій кінцівках рук, якими ОСОБА_10 прикривав голову та удар в область лівої ступні. Внаслідок вчинених дій, потерпілому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, але погодився з апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ст. 122 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Разом з тим, доводи прокурора що ОСОБА_7 не належить до категорії осіб, на якого поширюється Закон України «Про амністію у 2016 році», є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Дана норма дублюється у ст. 5 Закону України " Про застосування амністії в Україні".

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України 19 вересня 2017 року, що не оспорюється сторонами кримінального провадження, обвинувачений визнав вину за обставин викладених в обвинувальному акті.

Закон України "Про амністію у 2016 році" набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07 вересня 2017 року, до вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 19 вересня 2017 року злочину, передбаченого ч. 1 ст 122 КК України, тобто після набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", відповідно до ОСОБА_7 амністія не може бути застосована.

Втім, судом при призначенні покарання не взято до уваги, вищевказані вимоги закону та звільнено останнього від відбування призначеного покарання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, вказаний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону судом першої інстанції про кримінальну відповідальність, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, матеріальну шкоду відшкодував в повному обсязі, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого вику, колегія суддів, вважає за необхідним, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 01 рік.

Колегія суддів враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи по зору з дитинства, а також відсутність від потерпілого вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, щире каяття, вважає за можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з покладенням на нього відповідних обов`язків, що буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 грудня 2017 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 01 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4