справа № 156/890/17
Номер провадження: 1-кп/156/69/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року смт.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Іваничі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня , непрацюючого, несудимого ;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна , працюючого машиністом насосних споруд в КП « Нововолинськводоканал» , несудимого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта професійно- технічна , непрацюючого, несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В с т а н о в и в :
ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , 06 липня 2017 року приблизно о 02 годині , керуючись корисливим мотивом, користуючись вільним доступом таємно викрали одноосний тракторний причіп р.н.з. НОМЕР_1 вартістю 6200 грн., який належить ОСОБА_4 ,та заходився на узбіччі дороги по вул. Центральна, 6 с.Лежниця Іваничівського району.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що приблизно о 2 годині ночі 06 липня 2017 року разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проїжджали на автомобілі по с.Лежниця Іваничівського району та побачивши на узбіччі дороги тракторний причіп вирішили викрасти його для здачі в подальшому в пункт прийому металобрухту та отримання матеріального прибутку. Причіп сховали в полі. На наступний день з ОСОБА_6 поїхали та з викраденого причепа познімали конструкції і здали їх в пункт прийому металобрухту, за що отримали 1700 грн. На наступний день особа, яка приймала металобрухт, зателефонувала йому на мобільний телефон і повідомила, що йому необхідно терміново приїхати у пункт прийому, в іншому випадку у нього будуть неприємності. Коли він приїхав, то його вже чекав власник причепа ,який повідомив про крадіжку працівників поліції. Причіп вони відремонтували, шкоду, завдану потерпілому відшкодували. У вчиненому щиро розкаюється.
Аналогічні показання дав суду обвинувачений ОСОБА_6 , у вчиненому щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив факт викрадення, однак додав, що на наступний день не поїхав розбирати причіп, оскільки був на роботі і не мав можливості. Його частину отриманого прибутку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 віддали йому ввечері. У вчиненому також щиро розкаюється.
Допитавши обвинувачених, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За даних обставин суд приходить до висновку, що своїми умисними діями , направленими на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених , в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачені вчинили злочин середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особи винуватих: вину визнали повністю, позитивно характеризуються по місцю проживання, раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності , і призначає покарання в межах санкції статті закону, за якою вони притягуються до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі , звільнивши їх від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України , а саме : автомобіль марки «ВАЗ 2101» р.н.з. НОМЕР_2 синього кольору та саморобний тракторний причіп р.н.з. НОМЕР_1 - повернути власникам .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їм покарання у виді 1( одного) року обмеження волі кожному.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо вони протягом однорічного іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них згідно ст.76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2101» р.н.з. НОМЕР_2 синього кольору та саморобний тракторний причіп р.н.з. НОМЕР_1 - повернути власникам .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1