Справа № 346/1937/17
Провадження № 1-кп/346/222/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.3ст.185, ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалами Коломийського міськрайонного суду продовжувався запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, зокрема ухвалою суду від 15.11.2017 року на строк до 13 січня 2018 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, котрі не зменшились та залишаються актуальними, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м який запобіжний захід.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, вважають за можливе змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш мякий запобіжний захід у виді домашнього арешту так як обвинувачений має на утриманні неповнолітніх дітей, та бажає добровільно відшкодувати потерпілим завдану злочином майнову шкоду .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .

Враховуючи викладене, думку учасників судового провадження суд вважає, що оскільки обставини зазначені у вказаному кримінальному провадженні як підстави для обрання та продовження тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які були б підставами для зміни запобіжного заходу не встановлено, що судовий розгляд не завершено, а Сідор обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, що на даний час існують ризики, передбачені п.п.1.3.5.ст.177 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу і таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, то суд дійшов висновку, що обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою слід продовжити, та клопотання прокурора задовільнити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовільнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 на строк 60 днів по 24 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1