Єдиний унікальний номер № 285/1773/17
Провадження № 1-кп/0285/39/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/1773/17 0000392 від 10.03.2017 року) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сусли, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 31.01.2006 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Гульськ, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстрованої АДРЕСА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше несудимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
05 березня 2017 року близько 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи разом з ОСОБА_5 на території подвір`я що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , побачили тракторну металеву борону, яка знаходилась біля стіни приміщення сараю, яку вирішили таємно, умисно викрасти, з метою особистого збагачення.

Переслідуючи корисливий мотив, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаться не поміченими, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , підійшли до приміщення сараю та шляхом вільного доступу таємно, умисно викрали тракторну металеву борону вартістю 900 грн.

Після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , із викраденим майном залишили місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 900 грн.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнали повністю, дали покази, підтвердили обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялися у скоєному.
Покази обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Потерпіла ОСОБА_6 подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинувачених не має, з приводу призначення покарання покладається на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченими не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх умисні дії, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченим, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачена ОСОБА_5 раніше несудима, вину визнали, щиро розкаялись у вчиненому, добровільно відшкодували завданий збиток, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, не працюють, за місцем проживання скарг не надходило, обвинувачена ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, потерпіла не наполягає на суворому покаранні обвинувачених.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.
Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченої ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення її від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.
Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до п. "В" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняются від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Судом встановлено, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_5 має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої не позбавлений батьківських прав. Злочин, вчинений ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснені і зрозумілі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, п. "В" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. "В" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Запобіжний захід засудженим не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Речовий доказ:
- тракторну металеву борону, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий :