Ухвала Іменем України
27 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 640/18240/17 провадження № 51-4986ска18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 10 січня та 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 ,
встановив:
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року провадження по адміністративній справ відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.
Копія постанови Апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року відносно ОСОБА_5 до касаційної скарги не додана.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження і відсутністю клопотання про його поновлення
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про перегляд у касаційному порядку вищеназваних судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї документи, Верховний Суд дійшов такого.
ОСОБА_4 оскаржив у касаційному порядку судові рішення, прийняті судом згідно з законодавством України про адміністративні правопорушення.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, а у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (ч. ч. 2, 10 ст. 294 КУпАП).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 КУпАП відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи наведене, оскаржені ОСОБА_4 судові рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Як зазначалося, КУпАП не містить норми про касаційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення. В цьому законі також не визначено, як має діяти суд в разі, якщо така скарга до нього надійшла. Тому, в таких випадках задля подолання законодавчої прогалини є можливим застосувати аналогію закону, а саме ст. 428 КПК України, яка регулює подібні правовідносини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 10 січня та 19 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3