УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого від 29.12.2016 про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на її переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу її підтримала, просила задовольнити з вказаних у ній підстав.
У судове засідання суб`єкт оскарження будучи повідомленим про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явився, однак надав матеріали закритого кримінального провадження та письмові заперечення щодо обставин викладених у скарзі, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу не повідомив, у зв`язку з чим, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті та дослідивши матеріали судового провадження та самого закритого кримінального провадження, приходить до наступного.
З копії скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 11.11.2016 слідує, що останні у ній викладали відомості щодо імовірного правопорушення здійсненого прокурорами Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Постановою слідчого ОСОБА_8 від 15.12.2016 відомовлено у визнанні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 потерпілими.
15.12.2016 слідчим ОСОБА_8 допитано першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 .
Того ж дня слічим було допитано прокурора цієї ж місцевої прокуратури ОСОБА_9 .
19.12.2016 слідчим ОСОБА_8 допитано ОСОБА_3 .
Постановою слідчого ОСОБА_8 від 29.12.2016 дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КПК України.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідчим не допитувалися, причини, які унеможливили їх допит у постанові про закриття кримінального провадження не відображені.
З викладених у постанові мотивів прийняття рішення не можливо установити, з огляду на які обставини слідчим не відображені відомості про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ознак тих чи інших складів злочинів, зокрема тих, які ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відображали у зверненні від 11.11.2016.
Апріорі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідчим не допитувалися, причини, які унеможливили їх допит у постанові про закриття кримінального провадження не відображені.
Як і не можливо встановти факту того, з яких підстав таке розслідування проводилося відносно прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 .
В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З урахуванням того, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Як наслідок, слідчий суддя, вдаючись до оцінки доводів особи, яка подала скаргу, у порядку ст. 94 КПК України, на підставі даних відображених у скарзі та відомостей, які містить закрите кримінальне провадження, приходить до висновків, що проведене слідство з вищевказаних підстав не може вважатися «реальним», адже не можливо дійти однозначного висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних.
Щодо наявності у особи, яка подала скаргу права на звернення.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, серед іншого, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ст. 60 КПК України).
У цьому випадку, у витязі з реєстру вказано, що заявник, потерпілий: інші (код).
Як наслідок, кримінальне процесуальне законодавства, у світлі норм ст. 60 КПК України, вказує на те, що ОСОБА_3 , не дивлячись на дані відображені у витягу, є заявником у провадженні, тобто має відповідне право на подання скарги на закриття.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1