Номер провадження: 11-кп/785/438/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання його таким, що не має судимості відмовлено,

В С Т А Н О В И Л А :

До Суворовського районного суду міста Одеси надійшло клопотання ОСОБА_7 про зняття судимості за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 06.06.2008 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 06.06.2008 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст. 187 КК України. 26.08.2008 року ухвалою апеляційного суду Одеської області дії ОСОБА_7 були перекваліфіковані та останнього засуджено за ч.2 ст. 186 КК України.
На підставі постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2011 року ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання із ПВК № 51 умовно-достроково на 1 місяць 27 днів.
Посилаючись, на те що його засуджено за злочин середньої тяжкості та він протягом трьох років з дня дострокового звільнення не вчиняв нового злочину, просив визнати його таким, що немає судимості за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 06.06.2008 року з 23.04.2014 року .
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, справу направити в районний суд на новий розгляд в іншому складі суду. Суд не вирішив клопотання в частині дослідження доказів - вироку Суворовського райсуду м. Одеси від 06.06.2008 року, ухвали апеляційного суду Одеської області від 26.08.2008 року та постанови Малиновського райсуду м. Одеси від 22.04.2011 року, тим самим не з`ясувавши обставини, що мали істотне значення для правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Тож за вчинений ним злочин санкція ч.2 ст. 186 КК України фактично передбачала для нього основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 4 років і такий злочин згідно з ч.3 ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, а тому строк погашення судимості за ним складає три роки і сплив 23.04.2014 року. Суд першої інстанції здійснив розгляд клопотання за відсутності прокурора та його, пам`ятку із роз`ясненням права відводу судді йому не вручили, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону .

Заслухавши доповідача, який оголосив доводи апеляційної скарги, прокурора, якій вважав, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, ОСОБА_7 , який просив про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

26.08.2008 року ухвалою апеляційного суду Одеської області ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України.
Відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2011 року ОСОБА_9 звільнений умовно-достроково від відбуття покарання на 1 місяць 27 днів.
Згідно ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 90 ч. 3 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Відповідно до ч.1 ст. 89 КК УКраїни такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Згідно з положеннями ч.2 ст.91 КК України, зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також за корупційні злочини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений за умисний тяжкий злочин ( ст.186 ч.2 КК України), зняття судимості до закінчення строків, передбачених ст.89 КК України, не допускається відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.91 КК України, а тому суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про визнання ОСОБА_7 таким що немає судимості за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 06.06.2008 року з 23.04.2014 року .
Також перевіряючи доводи скарги суд прийшов до висновку , що вони не можуть бути враховані , так як ОСОБА_7 був засуджений за ст. 186 ч.2 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Обговорюючи позицію прокурора про необхідність скасування прийнятого рішення, колегія суддів не змогла з ним погодитись з урахуванням того, що справа розглядалась в межах апеляції, вимог про скасування ухвали по підставам заявленим прокурором в апеляції засудженого відсутні і прокурор своєї апеляції не подавав.
Прийняття такого рішення, яке просить прокурор суттєво порушувало б право засудженого на захист, чого колегія суддів допустити не може.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання його таким, що не має судимості відмовлено без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4