ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 211/1929/17
Провадження № 1-кп/211/333/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 р. Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000444 відносно:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України , суд,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в третій декаді січня 2017 року в невстановлений час, знаходячись в невстановленому місці, в телефонному режимі домовився із раніше знайомим ОСОБА_8 про здійснення ремонту мобільного телефону марки iPhone 5, який належить останньому.
25.01.2017 року в невстановлений час ОСОБА_5 прибув до місця проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_5 , з однієї сторони, та ОСОБА_8 , з іншої сторони, було укладено усний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону останнього, згідно якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання провести ремонт мобільного телефону ОСОБА_9 та повернути його останньому. ОСОБА_10 згідно усного договору зобов`язався здійснити оплату послуг з ремонту телефону, та за необхідності придбати комплектуючі до телефону. Після того, як було визначено обов`язки сторін і всі сторони погодились з ними, ОСОБА_10 передав ОСОБА_5 мобільний телефон марки iPhone 5, на що ОСОБА_5 видав йому розписку про підтвердження факту отримання вказаного телефону для ремонту та про обов`язок повернути телефон відразу після ремонту.
В період часу з 25.01.2017 року до 05.02.2017 року вищевказаний мобільний телефон був ввірений ОСОБА_5 , який в цей час здійснив ремонт вищевказаного телефону.
В цей же період у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на розтрату ввіреного йому майна, а саме на продаж мобільного телефону ОСОБА_9 , який був ввірений йому для ремонту.
05.02.2017 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , реалізуючи вищевказаний злочинний намір, направлений на розтрату ввіреного йому майна, діючи з корисливих мотивів, збув вищевказаний мобільний телефон марки iPhone 5, який належить ОСОБА_11 , після чого грошові кошти, отримані в результаті скоєння кримінального правопорушення, витратив на власні потреби.
В подальшому в період часу з 05.02.2017 року до 19.02.2017 року ОСОБА_5 повідомляв потерпілому ОСОБА_11 неправдиві відомості щодо продовження здійснення ремонту вищевказаного телефону та щодо поверненню телефону після ремонту, хоча мобільного телефону та наміру повертати вказаний телефон у ОСОБА_5 не було.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено майнову шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1197 від 21.04.2017 року складає 3 250 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, визнав повністю. У вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється. Пояснив, що 25.01.2017 року він за усною домовленістю з ОСОБА_6 домовився відремонтувати його телефон iPhone 5, він його відремонтував, але йому терміново знадобились гроші, тому він заклав телефон ОСОБА_6 до ломбарду. Він розкаюється у вчиненому та просить суду суворо його не наказувати та застосувати амністію.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 25.01.2017 року він передав ОСОБА_5 свій телефон марки iPhone 5, вони домовились, що обвинувачений відремонтує його за певну грошову винагороду. ОСОБА_5 мав відремонтувати до 05.02.2017 року, але не відремонтував, а з 05.02.2017 року по 19.02.2017 року постійно розповідав якусь маячню та не повертав телефон. Тому він звернувся до поліції. Просить покарати обвинуваченого відповідно до чинного законодавства, так як останній спричинив йому матеріальну шкоду, проти застосування амністії не заперечує.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак, за згодою учасників судового провадження, в силу ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченої вірно кваліфікували за ст. 191 ч. 1 КК України за ознаками: розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

Суд, при визначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувала і не перебуває, не судимий, тяжких наслідків від злочину не настало, обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України - визнання вини, щире каяття.Обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо у вигляді позбавлення волі та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Разом із цим, прокурор у судовому засіданні просив застосувати щодо ОСОБА_5 акт амністії, а ОСОБА_5 , в свою чергу, дав на це письмову згоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІI від 22.12.2016 року.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, якім не виповнилось 18 років, дітей інвалідів та/ або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами .

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого обвинувачений не позбавлений батьківських прав та який перебуває на його утриманні.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», інкримінований йому злочин не є тяжким, останній під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, та згідно його заяви просить застосувати щодо нього акт амністії, суд вважає, що ОСОБА_12 підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього Закону, а тому його слід звільнити від відбування покарання.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлені.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369,371, 373,376 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 ( один ) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання внаслідок акту амністії.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Речовий доказ по справі - квитанція № 212-000044147 від 21.10.2016 року, видана ПТ «Климчук і Компанія» «Ломбард Капітал»,квитанція № 10435 від 05.02.2017 року, видана ТОВ «Ломбард Довіра», розписка, написана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 датована 25.01.2017 року та копія розписки, написаної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датована19.02.2017 року, які були вилучені 21.03.2017 року під час огляду речей ОСОБА_9 , які зберігаються в матеріалах провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1