Справа № 167/778/14-к
Провадження № 1/161/3/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 листопада 2017 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Скреготівка Ківерцівського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною вищою освітою, не заміжньої, приватного підприємця, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , органами досудового слідства обвинувачується в тому, що вона, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіти чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, в період приблизно з лютого до 18 серпня 2008 року, у м. Луцьку, користуючись довірливими стосунками з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , шляхом обману і зловживання довірою заволоділа грошовими коштами останніх, чим завдала потерпілим значної матеріальної шкоди, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Так, приблизно в кінці лютого на початку березня 2008 року, у м. Луцьку, ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_6 із тим, що хоче займатися власною підприємницькою діяльністю, а саме, торгівлею кондитерськими виробами з контейнера на Центральному ринку по вул. Глушець м. Луцька, для чого їй потрібно, щоб ОСОБА_6 допомогла отримати у банку кредит, за рахунок якого вона для здійснення підприємницької діяльності придбає на ринку торговий контейнер та товар.
Достовірно дізнавшись від ОСОБА_7 про її потребу в кредитних коштах, а також маючи у своєму розпорядженні отриманні при працевлаштуванні останньої копії її документів паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про розірвання шлюбу, трудової книжки, а також свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтва про сплату єдиного податку, свідоцтва про взяття на облік платника податків, ОСОБА_6 , вирішила шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_7 заволодіти її, отриманими в кредит, коштами.
З цією метою ОСОБА_6 , використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_7 , які склалися у зв`язку з фактичним працевлаштуванням останньої у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 продавцем кондитерських виробів в контейнері № 12 на Центральному ринку м. Луцька, переконала ОСОБА_7 у необхідності отримання у Дирекції ПАТ "Діамантбанк" кредиту, гроші з якого передати їй для витрат під час підготовки до проведення операції на обличчі за кордоном, на що потерпіла погодилась.
При цьому, ОСОБА_7 була запевнена ОСОБА_6 в тому, що зобов`язання за укладеною кредитною угодою про повернення кредитних коштів у встановлений строк із сплатою нарахованих відсотків за користування цими коштами ОСОБА_6 буде виконувати самостійно, за рахунок прибутків від здійснюваної підприємницької діяльності, хоча остання мала на меті отриманими коштами заволодіти і їх привласнити, а взяті на себе зобов`язання та домовленості щодо їх повернення в повному обсязі не виконувати.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , приблизно на початку березня 2008 року, в приміщенні власного офісу в торговому комплексі "Пассаж" на Варшавському ринку м. Луцька попросила свого кур`єра ОСОБА_11 допомогти ОСОБА_7 заповнити в Дирекції ПАТ "Діамантбанк" у м. Луцьк заяву на кредит та анкету позичальника з даних у аркуші паперу із власноручно виконаними ОСОБА_6 рукописними записами, які містили наступну завідомо неправдиву інформацію: щодо середньомісячних залишків у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 товарно-матеріальних цінностей, а саме, цукерок вагою 200 кг. вартістю 6500 грн., печива вагою 270 кг. вартістю 4000 грн., вафель вагою 188 кг., вартістю 2000 грн., а всього вагою 658 кг., вартістю 12500 грн.; щодо обсягу реалізованої ФОП ОСОБА_7 продукції з початку 2008 року розмірі цукерок вагою 2580 кг, вартістю 90000 грн., печива вагою 2840 кг. вартістю 54000 грн., вафель вагою 2320 кг. вартістю 36000 грн., а всього вагою 7740 кг. та вартістю 180000 грн.; щодо обсягу виручки від реалізації товарів в розмірі 180000 грн. та собівартості реалізованих товарів в розмірі 126000 грн.; щодо кількості місць здійснення ФОП ОСОБА_7 підприємницької діяльності в контейнерах АДРЕСА_2 та № 6 на Центральному ринку м. Луцька.
При цьому, ОСОБА_12 , достовірно знаючи про те, що вказані дані не відповідають дійсності, оскільки фактично ОСОБА_7 працювала найманим працівником ФОП ОСОБА_6 і самостійно будь-якої підприємницької діяльності не здійснювала, приховала і не повідомила про дані обставини ОСОБА_7 .

Вподальшому, виконуючи прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , не володіючи дійсним станом щодо підприємницької діяльності ОСОБА_7 та її фінансово-економічних показників, а також не будучи обізнаною щодо дійсних злочинних намірів ОСОБА_6 , приблизно 06 березня 2008 року, в приміщенні Дирекції ПАТ "Діамантбанк" у м. Луцьк за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 6, продиктувала ОСОБА_7 , а остання, не будучи обізнаною щодо дійсних фінансово-економічних показників своєї підприємницької діяльності, якою фактично займалася ОСОБА_6 та дійсних злочинних намірів останньої, під диктовку ОСОБА_11 записала в анкету позичальника вказані вище завідомо неправдиві дані. При цьому, ОСОБА_11 дізналася про пакет документів, які необхідно надати в банк для оформлення кредиту, про що повідомила ОСОБА_6 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , достовірно дізнавшись перелік необхідних для оформлення кредиту документів, приблизно 13 березня 2008 року, в приміщенні офісу в торговому комплексі "Пассаж" на Варшавському ринку м.Луцька, передала кур`єру ОСОБА_11 та попросила її надати у Дирекцію ПАТ "Діамантбанк" у м. Луцьк копії документів ОСОБА_7 паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про розірвання шлюбу, трудової книжки, свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтва про сплату єдиного податку, свідоцтва про взяття на облік платника податків, звітів суб`єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку ОСОБА_7 , а саме: за перший квартал 2007 року, із завідомо неправдивими даними про обсяг виручки ФОП ОСОБА_7 від реалізації товарів в розмірі 31677 грн.; за другий квартал 2007 року, із завідомо неправдивими даними про обсяг виручки ФОП ОСОБА_7 від реалізації товарів в розмірі 146545,57 грн.; за третій квартал 2007 року, із завідомо неправдивими даними про обсяг виручки ФОП ОСОБА_7 від реалізації товарів в розмірі 365468 грн.; за четвертий квартал 2007 року, із завідомо неправдивими даними про обсяг виручки ФОП ОСОБА_7 від реалізації товарів в розмірі 484667,36 грн.
При цьому, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що вказані у копіях звітів суб`єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку ОСОБА_7 дані не відповідають дійсності, оскільки фактично ОСОБА_7 працювала найманим працівником ФОП ОСОБА_6 і самостійно будь-якої підприємницької діяльності не здійснювала, приховала і не повідомила про дані обставини ОСОБА_7 .
Виконуючи прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , не володіючи дійсним станом щодо підприємницької діяльності ОСОБА_7 та її фінансово-економічних показників, а також не будучи обізнаною щодо дійсних злочинних намірів ОСОБА_6 , надала вказані копії документів, в тому числі із завідомо неправдивими даними, економісту відділу корпоративного бізнесу Дирекції ПАТ "Діамантбанк" у м.Луцьк ОСОБА_13 , для оформлення на ОСОБА_7 кредиту.
В результаті цього, ПАТ "Діамантбанк" в особі Дирекції ПАТ "Діамантбанк" у м.Луцьк укладено кредитний договір № 08-04-01-0003_166/R17 від 01.04.2008 з ОСОБА_7 на суму 50000 грн., які остання отримала.
Надалі, ОСОБА_7 , виконуючи досягнуті з ОСОБА_6 домовленості та будучи введеною останньою в оману про те, що зобов`язання за укладеною кредитною угодою про повернення кредитних коштів у встановлений строк із сплатою нарахованих відсотків за користування цими коштами ОСОБА_6 буде виконувати самостійно, 01 квітня 2008 року, перебуваючи в автомобілі на площі Воз`єднання м. Луцька, передала отримані в кредит гроші в сумі 50000 грн. ОСОБА_11 , котра виконуючи вказівку ОСОБА_6 та не будучи обізнаною щодо її злочинних намірів, передала усі отримані кошти останній.
Вподальшому, ОСОБА_6 , для створення вигляду добросовісного виконання взятих на себе зобов`язань та домовленості з ОСОБА_7 , а також для відтермінування звернення ОСОБА_7 в правоохоронні органи з приводу її злочинних шахрайських дій, 05 травня, 05 червня, 04 липня, 04 серпня, 05 вересня, 06 жовтня 2008 року здійснила шість платежів для імітації погашення заборгованості сумами по 2315 грн. кожен, а іншу частину коштів ОСОБА_7 в сумі 36110 грн. привласнила, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на суму 36110 грн., що є значним розміром, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Вона ж, повторно, приблизно в кінці червня на початку липня 2008 року, у м. Луцьку, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які склалися у зв`язку з фактичним працевлаштуванням останніх у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 водієм та продавцем кондитерських виробів на Варшавському ринку м. Луцька відповідно, переконала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у необхідності отримання у ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитів в сумі по 13000 грн., кожен, гроші з яких передати їй для витрат на власні потреби у підприємницькій діяльності, на що потерпілі погодились.
При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , були запевнені ОСОБА_6 в тому, що зобов`язання за укладеними кредитними угодами про повернення кредитних коштів у встановлений строк із сплатою нарахованих відсотків за користування цими коштами ОСОБА_6 буде виконувати самостійно, за рахунок прибутків від здійснюваної підприємницької діяльності, хоча остання мала на меті отриманими коштами заволодіти і їх привласнити, а взяті на себе зобов`язання та домовленості щодо їх повернення не виконувати.
Вподальшому, ОСОБА_6 , приблизно в кінці червня на початку липня 2008 року звернулася до начальника Базового відділення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_14 , якому повідомила завідомо неправдиві і приховані від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відомості про те, що двоє її працівників хочуть оформити собі кредитні картки і попросили її допомогти у цьому, а коли всі документи будуть готові особисто прийдуть в банк, підпишуть всі необхідні документи та отримають кредитні картки.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , за пропозицією ОСОБА_14 підійти з цього приводу до будь-якого експерта банку з обслуговування фізичних осіб, звернулася до експерта базового відділення ВОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_15 , якому повідомила ті ж самі завідомо неправдиві і приховані від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дані про те, що вона хоче допомогти двом своїм найманим працівникам оформити кредитні картки.
В розмові з ОСОБА_15 , ОСОБА_6 достовірно дізналась про пакет документів, необхідних для оформлення кредиту копій паспорту та ідентифікаційного коду, довідки про доходи позичальника за останні шість місяців, а також отримала в останнього по два бланки заяви-анкети на отримання карткового кредиту "Кредитна картка", заяви на відкриття карткового рахунку, договору про відкриття та ведення карткового рахунку.
Вподальшому, ОСОБА_6 , приблизно на початку липня 2008 року, в м.Луцьку, ініціювала часткове внесення ОСОБА_16 даних у графи бланку договору про відкриття та ведення карткового рахунку, заявки-анкети на отримання карткового кредиту "Кредитна картка" від імені ОСОБА_9 , у яку в такий спосіб внесла завідомо неправдиві відомості про працевлаштування останньої у ТОВ "Таксон" з отриманням сукупного доходу в місяць в розмірі 4000 грн., що фактично не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_9 у ТОВ "Таксон" ніколи не працювала і доходів не отримувала; а також ініціювала часткове внесення невстановленою досудовим слідством особою даних у графи договору про відкриття та ведення карткового рахунку, заявки-анкети на отримання карткового кредиту "Кредитна картка" від імені ОСОБА_8 , у яку в такий спосіб внесла завідомо неправдиві відомості про працевлаштування останнього у ТОВ "Таксон" з отриманням сукупного доходу в місяць в розмірі 4200 грн., що фактично не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_8 у ТОВ "Таксон" ніколи не працював і доходів не отримував, що ОСОБА_6 приховала і ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не повідомила.
Надалі, ОСОБА_6 , отримані при працевлаштуванні та наявні у її розпорядженні копії документів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 паспорту та ідентифікаційного коду, заповнені від їх імені заявки-анкети на отримання карткового кредиту "Кредитна картка", частково заповнені договори про відкриття та ведення карткового рахунку, а також приховані від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 документи із завідомо неправдивими даними про місце їх працевлаштування і розмір отримуваних доходів заяви-анкети на отримання карткового кредиту "Кредитна картка" та завідомо підроблені документи, а саме: довідку з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , яка містила завідомо неправдиві дані про працевлаштування останнього в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн.; довідку з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_9 , яка містила завідомо неправдиві дані про працевлаштування останньої в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн., в приміщенні Базового відділення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 52, надала експерту вказаної фінансової установи ОСОБА_15 .
В результаті цього, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено кредитні договори № 010/82/1101/43398 та №010/82/1101/43401 від 24 липня 2008 року з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно на суму 13000 грн., кожен.
Отримавши згідно вказаних угод 25 липня 2008 року у касі базового відділення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 52, з відома та згоди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 готівкою кошти в загальній сумі 26000 грн., ОСОБА_6 їх привласнила, а від виконання взятих на себе зобов`язань та домовленостей щодо повернення коштів відмовилась, чим завдала потерпілим матеріальної шкоди на суму 26000 грн., що є значним розміром, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Крім того, приблизно в кінці лютого на початку березня 2008 року, у м.Луцьку, ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_6 із тим, що хоче займатися власною підприємницькою діяльністю, для чого їй потрібно, щоб ОСОБА_6 допомогла отримати у банку кредит, за рахунок якого вона придбає на ринку контейнер та товар.
Для цього, ОСОБА_10 , на прохання ОСОБА_7 , в офісі торгового комплексу "Пассаж" на Варшавському ринку м. Луцька, передала ОСОБА_6 оригінали власних документів для оформлення на своє ім`я кредиту на придбання ОСОБА_7 торгового контейнера та товару, з яких ОСОБА_6 виготовила копії, які залишила у себе, а саме паспорту та ідентифікаційного коду, свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_17 , трудової книжки, свідоцтва Луцької міської ради про державну реєстрацію як фізичної особи-підприємця (старого і нового зразка), свідоцтва Луцької ОДПІ про сплату єдиного податку, довідки Луцької ОДПІ про взяття мене на облік платника податку, патенту про право на зайняття роздрібною торгівлею промисловими товарами, повідомлення з пенсійного фонду про взяття ФОП на облік, декларацій про доходи за 2007 рік, перший квартал 2008 року.
Після цього, ОСОБА_6 , повторно, на початку серпня 2008 року, в м.Луцьку, використовуючи отримані копії документів та довірливі стосунки з ОСОБА_10 , які склалися під час тривалого здійснення підприємницької діяльності на Варшавському ринку м. Луцька, переконала останню у необхідності отримання у ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредиту, гроші з якого передати їй для витрат під час підготовки до проведення операції на обличчі за кордоном, на що потерпіла погодилась.
При цьому, ОСОБА_10 була запевнена ОСОБА_6 в тому, що зобов`язання за укладеною кредитною угодою про повернення кредитних коштів у встановлений строк із сплатою нарахованих відсотків за користування цими коштами ОСОБА_6 буде виконувати самостійно, за рахунок прибутків від здійснюваної підприємницької діяльності, хоча остання мала на меті отриманими коштами заволодіти і їх привласнити, а взяті на себе зобов`язання та домовленості в повному обсязі не виконувати.
Надалі, для оформлення кредиту, ОСОБА_6 завірила копії наявні у неї документів ОСОБА_10 , а саме, паспорту та ідентифікаційного коду, свідоцтва Луцької міської ради про державну реєстрацію як фізичної особи-підприємця, свідоцтва Луцької ОДПІ про сплату єдиного податку, довідки Луцької ОДПІ про взяття на облік платника податку, підписавшись від імені ОСОБА_10 , наслідуючи загальні ознаки підпису останньої.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , 13 серпня 2008 року, перебуваючи в приміщенні Базового відділення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 52, наявні в її розпорядженні копії документів ОСОБА_10 паспорту та ідентифікаційного коду, свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_17 , трудової книжки, свідоцтва Луцької міської ради про державну реєстрацію як фізичної особи-підприємця, свідоцтва Луцької ОДПІ про сплату єдиного податку, довідки Луцької ОДПІ про взяття на облік платника податку, патенту про право на зайняття роздрібною торгівлею промисловими товарами, повідомлення з пенсійного фонду про взяття ФОП на облік, а також приховані від ОСОБА_10 копії документів із завідомо неправдивими даними, а саме: копії декларації ОСОБА_10 про доходи за перший квартал 2008 року, яка містила завідомо неправдиві дані про суму одержаного валового доходу за перший квартал 2008 року у розмірі 98275 грн., що фактично не відповідає дійсності, оскільки валовий дохід ОСОБА_10 за вказаний звітний період є не більшим, ніж 5000 грн.; копії звіту суб`єкта малого підприємництва фізичної особи-платника єдиного податку ОСОБА_10 за другий квартал 2008 року, яка містила завідомо неправдиві дані про обсяг виручки від реалізації товарів за другий квартал 2008 року на суму 160785 грн., що фактично не відповідає дійсності, оскільки обсяг виручки від реалізації товарів за вказаний звітний період є не більшим, ніж 10000 грн., надала експерту вказаної фінансової установи ОСОБА_18 для оформлення на ОСОБА_10 кредиту, а також власноручно заповнила анкету-заяву ОСОБА_10 на отримання кредиту та розписку ОСОБА_10 про ознайомлення з положеннями ст. 222 КК України.
Для належного оформлення кредитної справи на підставі поданих ОСОБА_6 копій документів, ОСОБА_18 , в присутності ОСОБА_6 здійснила огляд та фотографування місця ведення підприємницької діяльності ОСОБА_10 в контейнері № 31 Варшавського ринку м. Луцька.
В ході цього, ОСОБА_6 , будучи присутньою під час проведення вказаного огляду, отримавши від ОСОБА_18 бланк звіту про доходи та витрати і баланс позичальника, 15 серпня 2008 року, перебуваючи в контейнері № 31 Варшавського ринку м. Луцька, власноручно заповнила графи у цих документах, у які внесла завідомо неправдиві дані про розмір виручки від реалізації товарів, собівартість товарів, отриманий валовий прибуток за період серпня 2007 липня 2008 років, зокрема, про отриманий чистий прибуток за 2007 рік в серпні в сумі 10487 грн., у вересні в сумі 13262,4 грн., в жовтні в сумі 11888,6 грн., в листопаді в сумі 8315,4 грн., в грудні в сумі 8887 грн., за 2008 рік в січні в сумі 12247,2 грн., в лютому в сумі 10413,8 грн., в березні в сумі 12542,6 грн., в квітні в сумі 12044,4 грн., в травні в сумі 8059,4 грн., в червні в сумі 11337 грн., в липні в сумі 11908,6 грн., а також про наявність у ОСОБА_10 станом на 13 серпня 2008 року запасів товару на суму 26200 грн. та обладнання на суму 12000 грн., грошових коштів на банківському рахунку в сумі 6820 грн.
При цьому ОСОБА_6 приховала та не повідомила ОСОБА_10 про те, що внесені нею дані не відповідали дійсності, оскільки валовий дохід ОСОБА_10 за квартал у 2007 році становив не більше 3500 грн., у 2008 році не більше 5000 грн., запаси товару становили на більше, ніж на суму 10000 грн., у який були вкладені всі кошти в обороті; банківського рахунку не було взагалі.
В результаті цього, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено кредитний договір № 013/1101/43624 від 18 серпня 2008 року з ОСОБА_10 на суму 33700 грн., які остання отримала.
Надалі, ОСОБА_10 , виконуючи досягнуті з ОСОБА_6 домовленості та будучи введеною останньою в оману про те, що зобов`язання за укладеною кредитною угодою про повернення кредитних коштів у встановлений строк із сплатою нарахованих відсотків за користування цими коштами ОСОБА_6 буде виконувати самостійно, 18 серпня 2008 року, перебуваючи біля приміщення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 52, передала отримані в кредит гроші в сумі 33700 грн. ОСОБА_6 .
Вподальшому, ОСОБА_6 , для створення вигляду добросовісного виконання взятих на себе зобов`язань та домовленості з ОСОБА_10 , а також для відтермінування звернення ОСОБА_10 в правоохоронні органи з приводу її злочинних шахрайських дій, згідно заяв на переказ готівки № 229 від 26.09.2008 на суму 232,03 грн., № 230 від 26.09.2008 на суму 767,97 грн., № 117 від 01.10.2008 на суму 1200,78 грн., № 118 від 01.10.2008 на суму 799,22 грн., № 185 від 01.10.2008 на суму 500 грн., № 105 від 17.10.2008 на суму 1228,67 грн., № 106 від 17.10.2008 на суму 771,33 грн. здійснила сім платежів для імітації погашення заборгованості повернувши банку в загальному 5500 грн., а іншу частину коштів ОСОБА_10 в сумі 28200 грн. привласнила, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на суму 28200 грн., що є значним розміром, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Вона ж, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, приблизно на початку липня 2008 року, у м. Луцьку, з метою подальшого використання для оформлення на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кредиту у ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", підробила дві довідки з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..
Так, ОСОБА_6 , розуміючи, що кредитні кошти можуть бути видані лише у випадку підтвердження фінансової платоспроможності позичальників і що для цього в банк необхідно надати документи, які засвідчують джерело та розмір доходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання для заволодіння шляхом обману і зловживання довірою чужим майном без наміру його повернення, приблизно на початку липня 2008 року, у м. Луцьку, ініціювала внесення двома невстановленими досудовим слідством особами у бланки довідок з місця роботи завідомо неправдивих даних щодо місця працевлаштування та отримуваних в період січня-червня 2008 року доходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і таким чином підробила наступні документи: довідку з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , у яку внесла завідомо неправдиві дані про працевлаштування останнього в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн.; довідку з місця роботи ТОВ «Таксон» від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_9 , у яку внесла завідомо неправдиві дані про працевлаштування останньої в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн.
При цьому ОСОБА_6 достовірно знала, що дані у вказаних підроблених документах не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вказаний період часу фактично працювали у неї, як фізичної особи-підприємця, на посадах водія та продавця кондитерських виробів відповідно.
Вона ж, продовжуючи свої злочинні дії, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою шляхом обману і зловживання довірою заволодіти отриманими в кредит коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без наміру їх повернення, для фіктивного підтвердження фінансової платоспроможності останніх, в липні 2008 року, перебуваючи в приміщенні Базового відділення ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за адресою м. Луцьк вул. Л.Українки, 52, надала головному експерту вказаного банку ОСОБА_15 завідомо підроблені документи, а саме: довідку з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , яка містила завідомо неправдиві дані про працевлаштування останнього в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн.; довідку з місця роботи ТОВ "Таксон" від 07 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_9 , яка містила завідомо неправдиві дані про працевлаштування останньої в період січня-червня 2008 року на посаді менеджера зі збуту ТОВ "Таксон" із отримуваною заробітною платою у 2008 році за січень в розмірі 4270,56 грн., за лютий 4359,94 грн., за березень 4518,2 грн., квітень 4194,3 грн., травень 4262,36 грн., червень 4504,26 грн.
При цьому ОСОБА_6 достовірно знала, що дані у вказаних підроблених документах не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вказаний період часу фактично працювали у неї, як фізичної особи-підприємця, на посадах водія та продавця кондитерських виробів відповідно.
Вказані умисні дії ОСОБА_6 , органами досудового слідства кваліфіковано, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, які завдали значної шкоди потерпілим, вчиненими повторно.
Також ОСОБА_6 , органами досудового слідства, обвинувачено у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні з метою використання іншого документа, який видається підприємством і який надає права та використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.
В попередньому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав письмове клопотання про направлення даної кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України на додаткове розслідування з підстав, передбачених ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки під час досудового розслідування допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Своє клопотання захисник ОСОБА_5 мотивував тим, що в обвинувальному акті не відображено фактів чи обставин об`єктивної дійсності, що могли б бути підставами для належного обвинувачення, а саме, місця, способу, вчиненого діяння, тобто події злочину, також конкретно та чітко не розкрито, як ОСОБА_6 заволодівала грошима потерпілих, при цьому, не визначено обсяг повноважень потерпілих на посадах, які нібито працювали в обвинуваченої, незрозумілим є твердження щодо найменування посад, на яких нібито працювали дані працівники. Також, під час складення слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта допущено суттєві суперечності між собою, а саме, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та формулюючи таке обвинувачення, одночасно вказано два способи заволодіння чужим майном - шляхом обману і зловживання довірою, які є взаємовиключними, разом з цим, не розкрито яким чином саме обвинувачена ОСОБА_6 вводила в оману чи здійснювала психологічний вплив на потерпілих, тобто не сформульовано об`єктивної сторони інкримінованого їй злочину. В ході досудового слідства не встановлено винуватості ОСОБА_6 , умислу на вчинення злочину, наміру заволодіти майном, тобто не відображено в обвинувальному висновку і мету, яка б із самого початку охоплювалась б єдиним злочинним наміром на заволодіння майном. Крім того, в обвинувальному висновку не вмотивовано та не наведено аргументів на підтвердження підбурювання обвинуваченою ОСОБА_6 невстановлених осіб до вчиненого злочину, чи підтвердження схиляння нею таких до підроблення довідки та використання завідомо підробленого документа, тобто не розкрито в якій формі здійснювалось підбурювання, що на думку захисника вказує на позбавлення ОСОБА_6 права на захист, тобто бути поінформованою про характер і причини обвинувачення, знати про дійсний зміст такого обвинувачення, а отже і позбавлено її можливості підготуватись до належного захисту, а тому просив повернути кримінальну справу з цих підстав на додаткове розслідування.
Заслухавши думку прокурора та представника потерпілих, які просили відмовити в задоволенні клопотання захисника про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, вважаючи, що є достатні підстави для її призначення до судового розгляду, пояснення обвинуваченої, яка в повному об`ємі підтримала письмове клопотання захисника, зазначаючи, що їй дійсно не зрозуміле пред`явлене обвинувачення, оскільки таке сформульовано із суперечностями та є неконкретним, а прокурором на стадії направлення справи до суду не усунуто суттєвих порушень вимог КПК України, чим порушено її право на захист, оглянувши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підставне та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (в редакції 1960 року) завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

При цьому, ст. 4 КПК України (в редакції 1960 року) визначено, що суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання, а ст. 5 цього ж Кодексу передбачено, що ніхто не може бути притягнутий як обвинувачений інакше ніж на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 21 КПК України (в редакції 1960 року) визначає, що підозрюваному, обвинуваченому і підсудному забезпечується право на захист, особа, яка провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя і суд зобов`язані до першого допиту підозрюваного, обвинуваченого і підсудного роз`ясняти їм право мати захисника і скласти про це протокол, а також надати підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення та забезпечити охорону їх особистих і майнових прав.

Відповідно до вимог п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Недодержання органами досудового слідства вимог статей 132 і 142 КПК України (в редакції 1960 року) може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. Обвинувальний висновок має відповідати вимогам ст. 223 КПК України (в редакції 1960 року). Невідповідність обвинувального висновку положенням цієї статті може бути підставою для повернення справи прокурору для складення нового обвинувального висновку (ст.249-1 КПК України (в редакції 1960 року)).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 249-1 КПК України (в редакції 1960 року) суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень.

Згідно до вимог ст. 223 КПК України (в редакції 1960 року) після закінчення слідства і виконання вимог статей 217222 цього Кодексу слідчий складає обвинувальний висновок. Обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують його покарання. При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші справи. В резолютивній частині наводяться відомості про особу кожного з обвинувачених, коротко викладається суть пред`явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин. Обвинувальний висновок підписує слідчий з зазначенням місця і часу його складання. Якщо обвинувальний висновок складено мовою, якою не володіє обвинувачений, його має бути перекладено на рідну мову обвинуваченого або іншу мову, якою він володіє. Переклад обвинувального висновку приєднується до справи.

Водночас, склавши обвинувальний висновок, слідчий направляє справу прокуророві, що визначено ст. 225 КПК України (в редакції 1960 року).

Рекомендаціями, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 6 "Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції" від 30 травня 2008 року № 6 передбачено, що суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог статей 223, 224 КПК України (в редакції 1960 року), які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого; коли обвинувальний висновок містить недопустиму натуралізацію опису злочину, зокрема статевого; коли обвинувальний висновок не підписаний слідчим; коли в обвинувальному висновку відсутні дані про місце перебування обвинувачених, дані про потерпілого, якщо той встановлений по справі; коли в обвинувальному висновку не зазначені докази, що зібрано у справі, і доводи, висунуті кожним з обвинувачених на свій захист, з результатами їх перевірки; коли в обвинувальному висновку немає посилань на аркуші справи; коли до обвинувального висновку не долучені передбачені законом додатки тощо. Правильною є практика тих суддів, які, повертаючи справу прокурору на підставі статті 249-1 КПК (1003-05), розцінюють як суттєві такі порушення, допущені прокурором при виконанні ним вимог статей 228-232 КПК (1002-05 ): затвердження ним обвинувального висновку, який складений із суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону або містить недопустиму натуралізацію опису злочину; направлення справи до суду з незатвердженим обвинувальним висновком; направлення справи до суду за наявністю невирішених письмових вказівок прокурора органові дізнання або слідчому про проведення додаткового розслідування, крім випадків, коли виконати зазначені у вказівках процесуальні дії неможливо; складання нового обвинувального висновку, який не відповідає вимогам статей 223, 224 КПК; зміна постановою обвинувального висновку з істотною зміною обвинувачення за фактичними обставинами чи із застосуванням статті кримінального закону з більш суворою санкцією без повернення справи слідчому для додаткового розслідування і пред`явлення нового обвинувачення; невирішення скарг учасників процесу на дії слідчого; затвердження обвинувального висновку не тим прокурором, якому надано таке право, тощо. При незгоді зі зміною прокурором обвинувачення під час затвердження обвинувального висновку на менш тяжке чи з виключенням з обвинувального висновку окремих пунктів, епізодів обвинувачення суддя не вправі повертати справу прокурору на підставі статті 249-1 КПК (1003-05) для поновлення попереднього обвинувачення, а повинен проводити попередній розгляд справи в межах зміненого обвинувачення. Виходячи зі змісту статті 249-1 КПК (1003-05) повернення справи прокурору для усунення виявлених суттєвих порушень вимог статей 228-232 КПК (1002-05) може мати місце як за клопотанням учасників процесу, так і за ініціативою судді, але таке повернення справи можливе лише на стадії попереднього розгляду кримінальної справи. У разі виявлення зазначених порушень на стадії судового розгляду справа підлягає направленню на додаткове розслідування відповідно до вимог статті 281 КПК (1003-05) з мотивів неправильності досудового слідства. Необхідно мати на увазі, що суддя не вправі зі стадії попереднього розгляду повернути справу прокурору на підставі статті 249-1 КПК (1003-05) для проведення додаткових слідчих дій.

Разом з цим, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" роз`яснено, що питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК (1001-05, 1002-05, 1003-05) про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача. Допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими. Не може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування і недодержання прокурором вимог статей 228-232 КПК (1002-05) (якщо для усунення допущених порушень не потрібно проводити слідчі дії). У таких випадках відповідно до ст. 249-1 КПК (1003-05) суддя повертає справу прокурору для усунення недоліків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" роз`яснено, що відповідно до статті 190 КК (2341-14) шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Слід мати на увазі, що коли потерпіла особа через вік, фізичні чи психічні вади або інші обставини не могла правильно оцінювати і розуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу нею майна чи права на нього не можна вважати добровільною. Якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, та за відсутності змови з особою, яка ввела потерпілого в оману, вчинене не може розглядатись як шахрайство.

Однак, вивчення обвинувального висновку, який складено старшим слідчим СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_19 та вподальшому затвердженого заступником прокурором Волинської області ОСОБА_20 вищевказаних вимог КПК України (в редакції 1960 року) та рекомендацій постанов Пленуму Верховного Суду України з приводу застосування законодавства не дотримано та не враховано, допущених суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства прокурором не усунуто.

Так, під час складення слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта допущено суттєві суперечності між собою, а саме, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та формулюючи таке обвинувачення, одночасно вказано два способи заволодіння чужим майном - шляхом обману і зловживання довірою, які є взаємовиключними, разом з цим, не розкрито яким чином саме обвинувачена ОСОБА_6 вводила в оману чи здійснювала психологічний вплив на потерпілих, тобто не сформульовано об`єктивної сторони інкримінованого їй злочину. В обвинувальному висновку не відображено мету, яка б із самого початку охоплювалась б єдиним злочинним наміром на заволодіння майном, оскільки як слідує із його змісту, остання погашала значну частину кредитних коштів, тобто умислу на вчинення злочину і наміру заволодіти майном. В обвинувальному акті не відображено фактів чи обставин об`єктивної дійсності, що могли б бути підставами для належного обвинувачення, а саме, місця, способу, вчиненого діяння, а саме, події злочину, також не конкретно та чітко не розкрито, яким же чином ОСОБА_6 заволодівала грошима потерпілих, при цьому, не визначено обсяг повноважень потерпілих на посадах, які нібито працювали в обвинуваченої, незрозумілим є твердження щодо найменування посад, на яких нібито працювали дані працівники. Крім того, в обвинувальному висновку не вмотивовано та не наведено аргументів на підтвердження підбурювання обвинуваченою ОСОБА_6 невстановлених осіб та до вчиненого злочину, чи підтвердження схиляння нею таких до підроблення довідки та використання завідомо підробленого документа, тобто не розкрито в якій формі здійснювалось таке підбурювання тощо.
Таким чином, дані обставини унеможливлюють зіставлення фактичної складової обвинувачення з його юридичним формулюванням та вказують на позбавлення ОСОБА_6 права на захист, тобто бути поінформованою про характер і причини обвинувачення, знати про дійсний зміст такого обвинувачення, чим позбавлено її можливості підготуватись до належного захисту від нього.
Враховуючи вищевикладене, оскільки під час досудового розслідування допущено такі порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, тому кримінальну справу слід повернути прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України для їх усунення, тобто здійснення тих дій які він міг вчинити належним чином виконуючи вимоги при перевірці кримінальної справи, яка надійшла до нього із обвинувальним висновком, перед направленнями її до суду, у зв`язку з чим клопотання захисника підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 237, 249-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст.358 КК України повернути заступнику прокурора Волинської області для усунення недоліків в порядку ст. 249-1 КПК України (в редакції 1960 року).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити попередній підписку про невиїзд.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом семи діб з моменту її проголошення через Луцький міськрайонний суду.

Суддя:/підпис/
Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1