В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001516 від 08.11.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, маючого неповну середню освіту (сім класів), не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 на початку вересня 2017 року (точна дата не встановлена), проходячи по дамбі вздовж річки Латориця на околиці м. Чоп Ужгородського району, побачивши одну дикоростучу рослину конопель, з якої одразу зірвав верхівки та приніс до себе за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 , де в подальшому, усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичною, незаконно, умисно для подальшого власного вживання та не переслідуючи мету збуту, подрібнив її та посушив на горищі будинку за місцем проживання, виготовиш таким чином наркотичний засіб «марихуану», загальною вагою 8,4257, яку помістив до поліетиленового пакунку та зберігав при собі, достовірно знаючи, що вказана речовина є наркотичним засобом, до поки 08 листопада 2017 року працівниками поліції у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 31, ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» при проведенні поверхневої перевірки ОСОБА_4 вказаний наркотичний засіб не було виявлено в м. Чоп по вул. Головна, неподалік будівлі №18, а близько 13 години 30 хв. слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у відповідності до вимог ч.7 ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» та ст. 237 КПК України вилучено. Згідно висновку експерта №6/829 від 16.11.2017 вилучена подрібнена речовина, рослинного походження, зеленого кольору, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, що в перерахунку на суху речовину становить 8,4257 г.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 21 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому ОСОБА_4 погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на два роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку терміном на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 21.11.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 21.11.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 21.11.2017 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 у вигляді позбавлення волі строком на два роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку терміном на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 21 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку два роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, вага якого становить 8,4257 г в спеціальному пакеті експертної служби №2424514, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородськогор ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи №6/829 від 16.11.2017 року в розмірі 395,48 гривень на користь держави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України_ в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1