Дата документу Справа № 323/1915/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 323/1915/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1438/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянула 18 жовтня2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, українця, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
засудженого вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 10.03.2015 р. за ч. 2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8-м років з конфіскацією 1/2 частини власного майна. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.04.2016 року зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 р. по 07.08.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Встановлені ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2017 року обставини:
Начальник Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області із поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно-достроково від відбування покарання у виді 08 років позбавлення волі, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 10.03.2015 р.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд прийшов до висновку, що матеріалами подання не підтверджується, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою протягом відбування покарання довів своє виправлення та готовність до соціальної адаптації.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений за місцем відбування покарання допустив 6 стягнень за порушення режиму відбування покарання (останнє з яких у жовтні 2016 року), які станом на час розгляду подання погашені або зняті, однак їх кількість та характер вказують на те, що протягом відбування покарання засуджений був схильний до порушення встановленого порядку його відбування. Крім того, залучатись до праці засуджений ОСОБА_7 почав лише через рік та чотири місяці після засудження. Також засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування мав лише два заохочення, одне з яких зняття раніше накладеного стягнення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, неврахування судом факту його працевлаштування, відсутності непогашених стягнень, його щире каяття, позитивні характеристики. Просить задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, вислухавши позицію прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 10.03.2015 р. за ч. 2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8-м років з конфіскацією 1/2 частини власного майна.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.04.2016 року ОСОБА_7 зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 р. по 07.08.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.Строк відбуття покарання спливає 12.01.2018 р.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 , під час перебування в Оріхівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 88 допустив 6 стягнень за порушення режиму відбування покарання (останнє з яких у жовтні 2016 року), які належать до злісних: зберігання заборонених предметів, спроба вчинення самогубства, зберігання й користування мобільним телефоном, невиконання законних вимог персоналу установи. І хоча всі ці стягнення станом на час розгляду подання погашені або зняті, їх кількість та характер вказують на те, що протягом відбування покарання засуджений був схильний до порушення встановленого порядку його відбування. Також засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування мав лише два заохочення, одне з яких зняття раніше накладеного стягнення.
Однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Однак ОСОБА_7 залучатись до праці почав лише через рік та чотири місяці після засудження.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.
Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає,оскільки на даний часвідсутні дані, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_7 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4