В И Р О К
Іменем України

07 лютого 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостомель, Київського району та області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_10 , 2006 р.н. та ОСОБА_11 , 2008 р.н., непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
19 листопада 2016 року близько 20 години ОСОБА_6 перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , з невстановлених судом мотивів, дістав із рукава куртки кухонний ніж, яким із значною силою прикладання наніс ОСОБА_12 три удари в місце розташування життєво важливих органів, а саме: в область грудної клітини, живіт, чим спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла. Після цього самостійно зателефонував у поліцію та повідомив про те, що вбив ОСОБА_13 .

Смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати, яка виникла в результаті спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини по середньо-вертикальній лінії тіла на рівні 3-4 ребер з проникнення у плевральну порожнину з пошкодженням білясерцевої сорочки та м`яза серця, двох проникаючих ран в черевну порожнину з пошкодженням печінки, які при житті мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Крім того, в ході умисного вбивства ОСОБА_6 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини по середньо-вертикальній лінії тіла на рівні 5-го міжребер?я, різаної рани за правою вушною раковиною, двох різаних ран в проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу, що при житті мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смерттю не знаходяться.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. За версією обвинуваченого, близько 16 години, 19 листопада 2016 року, сусідка баба ОСОБА_14 попросила його поміняти у кімнаті перегорілу лампочку. Він сказав, що прийде пізніше так як на нього чекали хлопці. Цього ж дня о 19 годині 30 хвилин він прийшов до ОСОБА_12 та поміняв лампочку. Коли баба ОСОБА_14 переконалась, що лампочка працює, то запропонувала йому за таку дрібну роботу гроші, при цьому він не бачив у руках потерпілої самих грошових купюр, але це його сильно обурило, тому він відштовхнув потерпілу. Від поштовху вона впала на ліжко. Потім потерпіла піднялась, сіла на ліжко та вдруге запропонувала йому гроші. З цього приводу він сильно розлютився, дістав із рукава куртки ніж, який завжди носив із собою, та почав наносити удари по тілу потерпілої. Скільки ударів він наніс потерпілій та куди саме не пам`ятає. Коли припинив наносити удари, то баба ОСОБА_14 була ще жива. У зв`язку з цим він пішов до центру села, щоб викликати швидку допомогу та поліцію. У подальшому він добровільно віддав працівникам поліції ніж, яким наносив удари.

Також обвинувачений пояснив, що перебував із потерпілою ОСОБА_12 у нормальних відносинах. Неодноразово позичав у неї гроші по 30-50 грн., які завжди вчасно повертав. Не зміг пояснити чому почав наносити їй удари. Однак ствердив, що умислу вбивати її не мав. Алкогольні напої у той день він не вживав.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, винуватість останнього у вчиненні вбивства ОСОБА_12 повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілого, свідка, висновками експертиз, а також іншими документами кримінального провадження.
З показань неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , допитаного в судовому засіданні за правилами ст. 354 КПК України, вбачається, що він о 20 годині 30 хвилин, 19 листопада 2016 року, в центрі села Бежів зустрів біля магазину ОСОБА_11 . Останній був схвильований та попросив у нього мобільний телефон. Коли він дав ОСОБА_6 телефон, а сам залишився стояти поруч, то чув як останній зателефонував до поліції та повідомив про те, що вбив ОСОБА_13 . Після цього, через годину приїхала поліцейська машина, до якої сів ОСОБА_16 та кудись поїхав.

Окрім того, свідок ОСОБА_15 зазначив, що запаху алкоголю від ОСОБА_6 він не чув.

Згідно із висновком експерта №1096 від 07.12.2016 року, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 стала гостра крововтрата, котра виникла в результаті проникаючої рани в плевральну порожнину із пошкодженням білясерцевої сорочки та м`яза серця і двох проникаючих ран в черевну порожнину із пошкодженням печінки. Смерть ОСОБА_12 настала відразу після нанесених їй вказаних тілесних ушкоджень та в межах 2-4 години до часу огляду трупа.
Згідно даного висновку, описані тілесні ушкодження, виникли прижиттєво від дії колючо-ріжучого знаряддя, є тяжкими та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілої. Характер та локалізація цих тілесних ушкоджень виключає можливість спричинення їх самому собі.
Окрім цього, на тілі потерпілої ОСОБА_12 виявлені інші тілесні ушкодження у виді рани за правою вушною раковиною, рани передньої поверхні грудної клітини на рівні 5-го міжребер?я, яка не проникає у плевральну порожнину, двох ран в проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та не мають причинного зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 (а.к.п. 53-56, т. 2).
Отже, згадані показання свідка ОСОБА_15 та висновок експерта №1096 від 07.12.2016 року підтверджують обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 саме умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 .
Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 доводиться протоколом огляду місця події від 19.11.2016 року з ілюстративними таблицями до нього, під час проведення якого у кімнаті будинку АДРЕСА_1 виявлено на ліжку труп ОСОБА_12 . При огляді трупа на тілі потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох лінійних ран в ділянці передньої черевної стінки, двох ран в проекції середньої частини грудини по середній вертикальній лінії тіла на рівні 4-го ребра на відстані 2 см. одна від одної, одну рану за правою вушною раковиною довжиною 1 см., рану на правій боковій поверхні грудної клітини довжиною 1 см., дві різані рани по задній поверхні в проекції правого ліктьового суглобу на відстані 2 см. одна від одної з наявністю раневого каналу між ними. Окрім того, на одязі трупа, а саме на кофті жовтого кольору виявлені сліди бурого кольору, передня частина кофти просякла кров`ю. Сліди речовини бурого кольору виявлені на підлозі, на постільній білизні, на правій шторі розміром 1х2 см., на внутрішній поверхні дерев`яного бильця розміром 0,5х1 см., з яких зроблені вирізи та змиви. Також, виявлені та вилучені ніж, картонна коробка від лампочки, електрична лампочка, на якій виявлені та вилучені сліди пальців рук (а.к.п. 37-49, т. 2).
У свою чергу, відповідно до висновків експерта №1232 від 21.12.2016 року, №1234 від 12.12.2016 року виявлені 19.11.2016 року та 21.11.2016 року під час ОМП сліди речовини бурого кольору на кофті жовтого кольору, простині та шторі є слідами крові людини, яка може належати ОСОБА_12 . Слід, залишений на лампочці, згідно дактилоскопічного дослідження №1/3860 від 07.12.2016 року належить ОСОБА_6 (а.к.п. 57, 63-65, 67-73, 76-78, т. 2).
Згідно висновку №1233 від 12.12.2016 року на вилучених у ОСОБА_6 штанах та куртці, виявлені сліди крові ОСОБА_12 (а.к.п. 59-61, т. 2).
Протоколом огляду місця події від 19.11.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що на ділянці дороги біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 добровільно зізнався, що 19.11.2016 року близько 20 години ножем, який мав при собі, вбив сусідку ОСОБА_13 . При цьому передав працівникам поліції вказаний ніж з рукояткою сірого кольору (а.к.п. 50-51, т. 2).

Як вбачається із висновку експерта №280/ц від 08.12.2016 року, на ножі вилученому у ОСОБА_6 містяться сліди крові людини, яка могла утворитися від ОСОБА_12 (а.к.п. 80-82 т. 2).
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засідання пояснив, що обставини вбивства матері йому невідомі. Проте, 19 листопада 2016 року він приїхав до матері у село. Допоміг по господарству та поїхав додому. О 16 годині 35 хвилин йому зателефонувала мати і повідомила про те, що у кімнаті згоріла лампочка. Нащо він сказав їй, щоб вона пішла і попросила про допомогу у сусідів. Близько 23 години від працівників поліції дізнався, що його матір вбили. Коли приїхав на місце, то у будинку вже знаходилася слідчо-оперативна група. Мати лежала на ліжку обличчям донизу, ноги звисали на підлогу. На її одязі, підлозі та занавісках була кров. Лампочка у кімнаті була поміняна. Від кого саме не пам`ятає, дізнався, що матір вбив ОСОБА_17 , який проживає по сусідству. Неприязних відносин між матір`ю та ОСОБА_16 не було.
Підтвердженням вини у вчиненні вбивства обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_12 є висновок експерта №279-МК від 30.12.2016 року, яким встановлено, що колото-різані пошкодження на фуфайці ОСОБА_12 , яка була вилучена під час ОМП від 21.11.2016 року, співпадають по розташуванню з ушкодженнями на її тілі. Утворилися від неодноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, не виключається, що саме від дії клинка, вилученого під час ОПМ від 19.11.2016 року у ОСОБА_6 (а.к.п. 92-95, т. 2).
Суд не погоджується з доводами обвинуваченого, що причиною нанесення тілесних ушкоджень потерпілій було те, що остання хотіла віддячити обвинуваченому грішми за те, що він замінив електричну лампочку в її будинку, так як ці доводи є неспроможними та алогічними, адже цей привід, вочевидь, з точки зору здорового глузду, не може бути причиною позбавлення життя потерпілої. Окрім цього, з показів самого обвинуваченого вбачається, що потерпіла самих грошових купюр, або конкретної суми коштів, за заміну лампочки останньому не пропонувала.
У зв`язку з цим, ці доводи обвинуваченого суд відкидає та до уваги не бере.
Також неґрунтовними є доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 , в силу своїх хронічних порушень з боку психіки, неадекватно відреагував на пропозицію потерпілої віддячити йому за заміну лампочки, а саме наніс їй ножом смертельні тілесні ушкодження, так як з висновку судово-психіатричної експертизи №446-2016 від 06.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 на час вчинення даного злочину будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносять йому інкримінований злочин, його вчинки були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі. Може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Клінічні ознаки легкої розумової відсталості, які ОСОБА_6 виявляє з дитячого віку, не настільки виражені та не позбавляють обвинуваченого усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.к.п. 84-85, т. 2).
Описані висновки, до яких прийшла комісія лікарів-психіатрів, повністю узгоджуються із висновком судово-психіатричної експертизи №75 від 04.05.2017 року (а.к.п. 87-91, т. 2).
За даними акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів Д-381 від 06.12.2016 року, ОСОБА_6 алкогольною та наркозалежністю не страждає (а.к.п. 83, т. 2), що у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_18 (колишня дружина обвинуваченого).

Суд не погоджується з думкою захисту, що дії обвинуваченого мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, так як ОСОБА_6 не пам`ятає скільки ударів він наніс потерпілій, а також, що він через короткий проміжок часу особисто повідомив поліцію про обставини вчиненого ним злочину та добровільно видав знаряддя злочину ніж, з огляду на таке.
Згідно судової практики, що викладена у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події та їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Суд виходить із доказів досліджених судом та встановлених під час розгляду даного кримінального провадження обставин. Зокрема, суд враховує знаряддя вчинення злочину, яким у даному випадку є ніж. Як пояснив ОСОБА_16 , він завжди із собою носив ніж для самозахисту, тобто ёёзнаряддя злочину завідомо слугувало йому засобом позбавлення життя; кількість та локалізацію тілесних ушкоджень нанесених обвинуваченим потерпілій, а саме по два удари у життєво-важливі органи: серце та печінку, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_12 та вказують на наявність у ОСОБА_16 умислу саме на вбивство потерпілої. Крім ударів у життєво важливі органи: серце та печінку, обвинуваченим також завдано удари у голову, а саме у місце за правою вушною раковиною та двох різаних ран в проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1096 від 07.12.2016 року врятувати життя потерпілої, навіть при наданні своєчасної медичної допомоги, було б неможливо.
Отже, знаряддя вчинення злочину, характер, кількість та локалізація смертельних тілесних ушкоджень вказують на те, що ОСОБА_6 мав прямий умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_12 .
З урахуванням викладеного вище, суд не вірить доводам захисту про відсутність в ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_12 та показанням обвинуваченого про те, що він не мав наміру вбивати потерпілу і вважає, що ОСОБА_6 дає такі пояснення з метою уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.
Водночас, наявність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_12 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , які узгоджуються із рапортом чергового інспектора Черняхівського відділення поліції від 19.11.2016 року, у відповідності до якого 19 листопада 2016 року о 20 годині 45 хвилин до чергової частини Черняхівського відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про скоєння ним саме вбивства потерпілої (а.к.п. 35, т. 2).
Заявою ОСОБА_6 від 19.11.2016 року, написаної власноруч, в якій він добровільно віддав працівникам поліції ніж з рукояткою сірого кольору, який постійно знаходився при ньому та яким він наносив удари по потерпілій ОСОБА_12 (а.к.п. 36, т. 2).
Разом з тим, з висновків судово-психіатричних експертиз вбачається, що ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину усвідомлював значення своїх та міг керувати ними.
Таким чином, оцінивши всі досліджені судом докази в сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 19.11.2016 року умисно вбив потерпілу ОСОБА_12 , а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином.

Основним об`єктом вказаного злочину є життя та здоров`я особи, які за нормами Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини і ніхто не може бути свавільно позбавлений цього життя.

Разом з тим, суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_10 , 2006 р.н. та ОСОБА_11 , 2008 р.н., раніше не судимий, частково відшкодував потерпілому завдану злочином майнову шкоду в розмірі 8 000 грн., правову позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_6 покарання, що відповідало б характеру та тяжкості вчиненого ним злочину у виді 10 років позбавлення волі, думку потерпілого, який наполягає на суворості покарання, а також обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є добровільне часткове відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд керується ч. 2 ст. 416 КПК України, у якій зазначено, що при новому розгляді справи у суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Вирок Житомирського районного суду від 17.08.2017 року був скасований 25.10.2017 року ухвалою апеляційної інстанції лише через неможливість відтворення технічного носія інформації на якому було зафіксоване судове засідання.

На підставі викладеного та враховуючи особу винного, його ставлення до вчиненого, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства, а тому суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 10 753 грн. матеріальної шкоди, яка складається із вартості витрат на поховання та поминального обіду та 80 000 грн. моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

При вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що підлягає відшкодуванню розмір шкоди, який підтверджений відповідними документами з урахуванням повернутих 8 000 грн., тобто в сумі 2 753 грн. (а.к.п.26-27, 179, т.1).

Щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди, суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

Враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілого, які він зазнав у зв`язку із заподіянням смерті його найдорожчої людини матері, а також виходячи із засад розумності та справедливості, з метою часткового відновлення пригніченого психологічного стану потерпілого, суд вважає, що останній заслуговує на грошову компенсацію, яку має йому сплатити винуватець смерті його матері обвинувачений ОСОБА_6 , у розмірі 80 000 грн. На думку суду саме ця компенсація є справедливою та достатньою для відшкодування моральних страждань потерпілого, яких він зазнав внаслідок дій обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави 660 грн. 30 коп. витрат на залучення експертів під час проведення в ході досудового розслідування судово-дактилоскопічної експертизи.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує за приписами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за якою призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та зобов`язати останнього прибувати до прокурора та суду за викликами, а також не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання час перебування його під вартою, а також строк перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з часу фактичного затримання 19.11.2016 року до 09.05.2017 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням змін, внесених Законом України №838-VІІІ від 26.11.2015 року (день за два).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 2 753 (дві тисячі сімсот п`ятдесят три) грн. матеріальної шкоди та 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. моральної (немайнової) шкоди.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 660 (шістсот шістдесят) грн. 30 коп. витрат на залучення експертів під час

проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Речові докази, які знаходяться у камері зберігання речових доказів Черняхівського відділу поліції, а саме:

-кухонний ніж з рукояткою сірого кольору, сліди біологічного походження, сліди рук знищити;

-чоловічу куртку чорного кольору та чоловічі джинсові штани темно-синього кольору повернути ОСОБА_6 ;

-одяг потерпілої ОСОБА_12 , а саме жіночу кофту передати ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя:

Судді: