н/п 1-кп/490/750/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
24 березня 2014 року громадянин ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 за мобілізацією для проходження військової служби. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2014 №67, солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення.
28 травня 2014 року о 08:00 год. солдат ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем проживання АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби. 06 лютого 2017 року о 08:00 год. солдат ОСОБА_7 самостійно прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні, вказав, що перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Усвідомлює, що вчинив злочин, у вчиненому щиро кається. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалість понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України. При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді, підготовленої ст. інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_8 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький, виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1