АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/128/2018 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008522 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Софіївка, Софіївський район, Дніпропетровської області, не одруженого, з незакінченою середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

- 07.03.2012 Софіївським p.c. Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, п. 3,4 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 05.02.2014 Тернівським p.c. м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частину призначеного покарання вироком Софіївського p.c. Дніпропетровської обл. від 07.03.2012 до відбуття покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, 14.09.2017, приблизно о 23 год. 10 хв. ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 1, а саме між жилим будинком та АЗС «KЛO», де побачив ОСОБА_10 , яка прямувала у бік будинку № 1 що по вул. Йорданська у м. Києві. В той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, ОСОБА_7 , перебуваючи в тому ж місці в той же період часу, підбіг ззаду до ОСОБА_10 та взявши останню за волосся, почав тягти у кущі, при цьому з метою подолання волі останньої наніс їй удар у область обличчя, після чого перебуваючи у кущах, неодноразово завдавав удари у область голови ОСОБА_10 , чим спричинив останній синці на повіках лівого ока, крововилив на слизовій верхній губи, садна на фоні вищевказаних синців, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого відкрито заволодів гаманцем потерпілої, із якого витягнув грошові кошти номіналом 100 доларів США, серія та номер KP 15936867 С, що в еквіваленті на національну валюту України згідно офіційним даним НБУ на день вчинення злочину становить 2607 гривні 96 копійок, та помістив до кишені своїх джинсів, проте свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності юридичної кваліфікації його дій, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Вважає, що суд першої інстанції порушив закон України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання.

В обґрунтування своїх вимог заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 К України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки порушено вимоги ч. 3 ст. 68 КК України про призначення покарання за незакінчений злочин.

Так, найбільш суворим видом покарання, передбаченим ч. 2 ст. 186 КК України, є позбавлення волі, а його максимальний строк за санкцією ч. 2 ст. 186 КК України становить 6 років, тобто 72 місяці. Дві третини від вказаного строку становлять 48 місяців, тобто 4 роки.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, суд першої інстанції не мав права призначати ОСОБА_7 покарання, яке б перевищувало дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, тобто не міг призначити покарання, яке б перевищувало 4 роки позбавлення волі.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та погоджуючись із кваліфікацією злочинних дій засудженого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання ОСОБА_7 . Призначити покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вважає, що суд при винесенні вищезазначеного вироку допустив неправильне застосування кримінального закону, внаслідок чого призначив засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та обставинам скоєного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зазначає, що з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, суд першої інстанції не мав права призначити ОСОБА_7 покарання, яке б перевищувало дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, тобто не міг призначити покарання, яке б перевищувало 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Отже, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню а саме застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 К України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки порушено вимоги ч. 3 ст. 68 КК України про призначення покарання за незакінчений злочин.

Так, згідно ч. 1 ст. 68 КК України, при призначені покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Найбільш суворим видом покарання, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, є позбавлення волі строком на 6 років. Дві третини від вказаного строку становить 4 роки.

У зв`язку з чим суд першої інстанції незаконно призначив ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки воно перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

За таких обставин апеляційні скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягають задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання ОСОБА_7 , із призначенням йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 0008522 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України змінити в частині призначеного покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4