Справа № 442/6690/17
Провадження № 1-кп/442/398/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого-адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001906 від 19.09.2017 року на підставі угоди про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича, Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України,-

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_5 дізнався від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про скоєння ними тяжкого злочину, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 . Будучи обізнаним про вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, не являючись членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_7 , маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений останнім злочин, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, приховав вчинення тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті тяжкого злочину, а також притягненні винних осіб до кримінальної відповідальності.

Вказані дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 396 КК України, оскільки він обвинувачується у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину.

19 вересня 2017 року між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 396 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Сторони з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, досягають згоди на призначення покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 396 КК України, а саме: у вигляді 1 (одного) року обмеження волі із звільнення на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам КК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 своїми протиправними діями, здійснив заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 396 КК України, за якою обвинувачуваному належить призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Судових витрат та речових доказів немає.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Зняти арешт накладений на майно ОСОБА_5 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 14.09.2017 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Затвердити угоду від 19 вересня 2017 року про визнання винуватості між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК Українита призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Зняти арешт накладений Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2017 року на барсетку чорного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 5s» ІМЕL1 НОМЕР_1 , навушники білого кольору та намисто (чьотки-перебори) чорного кольору та повернути їх ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній «особисте зобов`язання».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1