Ухвала
Іменем України
02 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 727/5339/17

Провадження № 51-2775ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

Головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року,
Суть питання:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Тульської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04 жовтня 2011 року за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
- О5 липня 2016 року вироком Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК.
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Крім того, вказаним вироком місцевого суду виправдано за ч. 2 ст. 185 КК ОСОБА_6 , законність й обґрунтованість судових рішень щодо якого у касаційній скарзі не порушується.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він 09 квітня 2017 року приблизно о 16.03 год., знаходячись по вул. 28 Червня, 3 у м. Чернівці, за допомогою пристрою зчитування автомобільної сигналізації зняв з охоронної сигналізації автомобіль марки HyundaiSanta Fe(державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та відкривши передні праві двері повторно, таємно, викрав з салону даного автомобіля належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 28 940,12 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. Стверджує, що судами не враховано у повній мірі особу засудженого, а саме те, що у засудженого на утриманні знаходиться сім`я та малолітня дитина, відсутні скарги за місцем проживання, наявні стійкі соціальні зв`язки, відсутність перебування на обліку в психлікарні, його відношення до вчиненого та стан здоров`я, в результаті чого засудженому призначено занадто суворе покарання.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК в касаційному порядку не оскаржуються, а тому ці обставини касаційний суд не переглядає.

Частиною 2 ст. 50 КК закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.
Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, щодо дотримання справедливості, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Призначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, відповідно до вимог закону, місцевий суд врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого засудженим злочину, дані про його особу, а саме: що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин під час випробувального терміну. Крім того, врахував суд обставини, що пом`якшують покарання засудженого визнання вини, перебування на його утриманні малолітньої дитини, наявність хронічних захворювань, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Отже, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено. Остаточне покарання ОСОБА_5 суд правильно визначив відповідно до положень статті 71 КК, оскільки обвинувачений вчинив злочин, за який його засуджено вироком, який оскаржується, до повного відбуття покарання за попереднім вироком. Своє рішення місцевий суд належним чином мотивував.
З огляду на викладене, Суд вважає, що вирок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам Закону України про кримінальну відповідальність та принципам індивідуалізації та справедливості.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду, не погоджуючись із вироком місцевого суду, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги, в яких наводили доводи, які за змістом та суттю є аналогічні доводам, викладеним захисником ОСОБА_4 в касаційній скарзі.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку ретельно перевірив усі посилання й доводи, викладені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції або ухвали апеляційного суду, вмотивованість висновків цих судів з питання призначення ОСОБА_5 покарання захисник у своїй касаційній скарзі не навів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3