АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000135 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України та накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ "Банк Камбіо" () на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, № НОМЕР_1 ОСОБА_7 НОМЕР_2 , заборонивши посадовим особам ПАТ "Банк Камбіо" (), а також будь-яким іншим особами відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти на які накладено арешт.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке постановою слідчого від 21.11.2016 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000135 від 09.11.2016 року, та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та є достатні підстави вважати, що воно набуто кримінально протиправним шляхом.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати цю ухвалу в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 .Одночасно апелянт подав клопотанням про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року. Апелянт вважає ухвалу незаконноюта необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Зазначає, що висновок слідчого судді щодо наявності підстав вважати майно, на яке накладено арешт набулим кримінальним протиправним шляхом, не відповідає дійсності.
Обставини щодо банківських операцій,здійснених на рахунку ОСОБА_7 та неплатоспроможних дій Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Комбіо» досліджені Окружним адміністративним судом м. Києва від 23 листопада 2015 року у справі №826/14211/15, яким залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 року, згідно яких суди визнали протиправною діяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» щодо невнесення інформації про ОСОБА_7 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Також додає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки за рахунком фізичної особи ОСОБА_7 не здійснювались операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківський рахунок ОСОБА_7 , як про це зазначено в ухвалі слідчого судді. Апелян зазначає, що не відбувалось жодних незаконних банківських операцій на рахунку ОСОБА_7 , так само як і відсутні докази на підтвердження даного факту в матеріалах справи , а тому кошти розміщені на рахунку не можуть бути визнані речовим доказом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, що підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки про ухвалу слідчого судді апелянт дізнався лише 31.01.2018 року, а тому строк пропущений з поважних причин.
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Як вбачається з представлених матеріалів провадження, СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно заяви директора-розпорядника фонду гарантування вкладів фізичних осіб, невстановлені посадові особи ПАТ «Банк Камбіо» (), проведеними операціями в 2013-2014 роках, шляхом розтрати активів Банку - коштів рефінансування, наданих Національним банком України та шляхом приховування та маскування незаконного походження таких коштів, прав на них, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення) умисно, з корисливих мотивів призвели до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що завдало великої матеріальної шкоди державі та кредиторам.
Постановою Правління Національного банку України від 27.02.2015 р. №144 відкликано ліцензію та розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» (далі Банк). Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 46 від 02.03.2015 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_10 .
Під час здійснення органом досудового розслідування перевірки правочинів, в тому числі договорів, укладених протягом року до запровадження процедури тимчасової адміністрації в ПАБ «Банк Камбіо», виявлено факти безготівкового перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних та фізичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в ПАТ «Банк Камбіо» у серпні-вересні 2014 року.
Операції з перерахування коштів з відкритих в ПАТ «Банк Камбіо» рахунків фізичних осіб на відкриті у тому ж банку рахунки фізичних осіб з призначенням платежу «перерахування коштів на поточний рахунок», «перерахування коштів на депозитний рахунок», «перенесення грошових коштів на користь третьої особи», «повернення вкладу», «прийом депозиту» спрямовані на «дроблення» коштів на банківських рахунках фізичних осіб та мають на меті отримання відшкодування коштів клієнтів - фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Безготівкове перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в ПАТ «Банк Камбіо» здійснено з призначенням платежу «безвідсоткова позика», «повернення фінансової допомоги» та «надання фінансової допомоги». Такі перерахування спрямовані на «дроблення» коштів суб`єктів господарювання шляхом оформлення платежів щодо надання або повернення зворотної фінансової допомоги, надання безвідсоткових позик та мають на меті отримання відшкодування коштів клієнтів - юридичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Кошти, на заволодіння якими був спрямований умисел вищезазначених осіб, належать державі та виділяються нею як гарантовані для відшкодування вкладникам суми відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не є власністю Банку або його клієнтів.
Вищезазначені операції, за переконанням органу досудового розслідування, призвели до збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами більше, ніж на 275 млн. грн., чим Фонду, а в його особі державі, можуть бути завдані збитки в особливо великих розмірах.
Таким чином, невстановлені посадові особи ПАТ «Банк Камбіо» (), проведеними операціями в 2013-2014 роках, шляхом розтрати активів Банку - коштів рефінансування, наданих Національним банком України та шляхом приховування та маскування незаконного походження таких коштів, прав на них, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення) умисно, з корисливих мотивів призвели до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що завдало великої матеріальної шкоди державі та кредиторам.
Постановою старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 від 21.11.2016 року грошові кошти фізичних осіб, зокрема ОСОБА_7 , які зараховуються на поточні рахунки та знаходяться напоточному рахунку відкритому ПАТ «Банк Камбіо» () визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000135 від 09.11.2016 року.
19 грудня 2016 р. старший слідчий з особливо важливих справ СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі й на грошові кошти, що розміщені на рахунках ОСОБА_7 НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року клопотання старшого слідчого задоволено.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження №0000135 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості відчуження, приховування, використання та втратигрошових коштів. Тому доводи апелянта про безпідставність накладення арешту на зазначені грошові кошти, в тому числі і з тих міркувань, що не вказано розмір суми що розміщена на рахунку, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до тексту поданого органом досудовог розслудвання клопотання про арешт майна, його метою є забезпечення збереження речових доказів, якими є грошові кошти що є предметом та доказом розслідуваних доказів, передбачених ст. 218-1 КК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання представника власника майна в апеляційній скарзі на відсутність підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, набуте кримінально протиправним шляхом, що підтверджується постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року у справі №826/14211/15, якою визнано протиправною діяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» щодо невнесення інформації про ОСОБА_7 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо», не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові коштирозміщені на рахунках: НОМЕР_2 , відкритих на ім`я фізичної особи ОСОБА_7 , які знаходяться в банківській установі ПАТ "Банк Камбіо" (), за адресою: 01001, Україна, м. Київ, вул. Подвисоцького, 10/10, заборонивши посадовим особам ПАТ "Банк Камбіо" (), а також будь-яким іншим особами відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти на які накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000135 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України та накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ "Банк Камбіо" () на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, № НОМЕР_1 ОСОБА_7 НОМЕР_2 , заборонивши посадовим особам ПАТ "Банк Камбіо" (), а також будь-яким іншим особами відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти на які накладено арешт залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1120/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1