У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/674/17 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Беларусь, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)08.11.2004 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 355 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;
2)11.08.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звілнений з іспитовим строком 2 роки;
3)07.09.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт у кількості 200 годин.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді та у зв`язку з наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Зокрема пояснив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не перестали існувати на теперішній час, оскільки обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та враховуючи що розгляд справи розпочинається з початку то існує вірогідність впливу ОСОБА_6 на свідка та потерпілу по справі.
Тому враховуючи вищевикладене у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, є ризик, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на учасників судового розгляду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 під час судового засідання заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).
Доказів того, що обставини, які були прийняті слідчим суддею до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, ані стороною захисту , ані самим обвинуваченим - не наведено.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до п. п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим, в розумінні ст. 12 КК України, кримінального правопорушення середньої тяжкості, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_6 а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду так як вчинив злочин середнього ступеня тяжкості, за який передбачено покарання до 3 років позбавлення волі, також згідно даних обвинувального акту встановлено, що 11.08.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за 185 ч 2 КК України ОСОБА_6 отримав покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, згідно ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, однак вже 07.09.2016 року був засуджений за ч.2 ст. 125 КК України за вчинення насильства відносно потерпілої ОСОБА_4 до покарання у вигляді громадських робіт, тобто на даний час ОСОБА_6 має не відбутий випробувальний строк та знову вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства відносно потерпілої ОСОБА_4 , що свідчить про систематичність виникнення конфліктів у їх родині та про його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень. Таким чином наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.
Розмір застави не визначається на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 термін тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк тривалістю 60 днів, тобто з 26 жовтня 2017 року по 24 грудня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1