АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1752/17 Справа № 205/3631/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудка Царичинського району Дніпропетровської області, який відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія №89», якою

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисний злочин, що свідчить про недоведення виправлення засудженого.

Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і прийняти нову ухвалу, якою застосувати відносно засудженого положення ст.81 КК України та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на те, що в установі відбування покарання він характеризується позитивно, порушення режиму відбування покарання не допускає, вину у вчиненому злочині визнає та розкаюється.

Також засуджений звертає увагу колегії суддів, що має 5 заохочень за час відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив його апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно засудженого положення ст.81 КК України та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання, прокурора ОСОБА_7 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів прихожить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2010 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.152, ч.2 ст.15 ч.2 ст.153, ч.1 ст.122, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
Тобто ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, які, зокрема, по епізоду вчинення розбою, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року засудженому ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 04 жовтня 2009 року до 26 травня 2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої начальником відділення СПС №1, 2 ДВК-89, засуджений не працевлаштований в установі відбування покарання за станом здоров`я, під час утримання в СІЗО м. Дніпропетровська характеризувався посередньо, раніше судимий Царичанським районним судом Дніпропетровської області від 22 січня 2008 року за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
Однак ухвалою від 18 січня 2008 року випробувальний термін скасовано та засудженого направлено до виправної колонії для відбування покарання.
Постановою Перевальського районного суду Луганської області від 23 березня 2009 року засуджений ОСОБА_6 умовно-достроково звільнений від відбування покарання 31 березня 2008 року.

Однак належних висновків для себе засуджений ОСОБА_6 не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, в тому числі особливо тяжкий злочин.

13 травня 2016 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України за заявою засудженого.
Згідно витягу з протоколу №26 від 28 грудня 2016 року, рішенням комісії установи виконання покарань засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4