Постанова

Іменем України
24 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 190/988/15-к
провадження № 51-889км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0001498, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, котрий

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комендантівка Кобеляцького району

Полтавської області, зареєстрований в

АДРЕСА_1 , фактично

проживає в

АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 1 і ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 27 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до позбавлення волі на строк 7 років, за ч. 1 ст. 263 КК до позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 1 ст. 296 КК до обмеження волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 296 КК до позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначене ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 травня 2015 року по 27 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку.
9 жовтня 2014 року близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_6 біля магазину «Продукти» по вулиці Леніна, 43а в с. Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області, діючи з хуліганських спонукань, використовуючи малозначний привід, розпочав сварку з ОСОБА_7 та навмисно, проявляючи особливу зухвалість, знаходячись в громадському місці, став ображати

ОСОБА_7 нецензурною лайкою, а потім, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 , знаходячись в громадському місці, з хуліганських спонукань, проявляючи виняткову зухвалість, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс удари ОСОБА_8 , завдавши йому фізичного болю.
19 травня 2015 року близько 20 годин 50 хвилин, перебуваючи в громадському місці, а саме: біля домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та використовуючи малозначний привід, стали сперечатися та влаштували сварку з ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_6 і ОСОБА_12 заподіяли тілесні ушкодження

ОСОБА_11 , а також ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які намагалися припинити бійку.

19 травня 2015 року близько 22 години, продовжуючи свої хуліганські дії, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, групою осіб ОСОБА_6 і ОСОБА_12 заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_15 .

Крім того, 19 травня 2015 року близько 22 годин 30 хвилин біля домоволодіння

АДРЕСА_1 ОСОБА_6 з хуліганських спонукань, діючи умисно, кинув в напрямку скупчення людей заздалегідь заготовлений вибухонебезпечний предмет, який через кілька секунд вибухнув. Згідно висновку екперта № 58/26/23-88/1335 від 15 червня 2015 року на місці події застосовано вибуховий пристрій промислового виготовлення типу наступальна осколкова ручна граната РГД-5.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 залишено без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк з 27 грудня 2016 року по 17 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, просить ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Твердить, що апеляційний суд не перевірив та не спростував доводи, викладені в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та його захисника. Зокрема, апеляційний суд не перевірив та не надав правової оцінки зазначеним в апеляційних скаргах доводам про порушення права ОСОБА_6 на захист, а саме щодо відмови суду першої інстанції в задоволенні ряду клопотань зі сторони захисту про виклик свідків та потерпілих. Зазначає, що поза увагою апеляційного суду залишилися доводи

ОСОБА_6 про оголошення вироку за його відсутності, що протирічить положенням ст.ст. 3, 20, 27, 376 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, підтримала частково. Вважала обґрунтованою в частині невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам

ст. 419 КПКі необґрунтованою в частині порушення права ОСОБА_6 на захист.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як видно з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 1 і ч. 4 ст. 296 КК, кваліфікація його дій та міра покарання прокурором не оспорюється.
Доводи прокурора про те, що апеляційний суд не перевірив та не надав правової оцінки зазначеним в апеляційних скаргах доводам про порушення права ОСОБА_6 на захист є безпідставними.
Як видно з матеріалів справи, на вирок місцевого суду ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_16 подали апеляційні скарги, які апеляційний суд залишив без задоволення. Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та мотивовано спростував доводи захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань зі сторони захисту про виклик та допит експертів. За таких обставин порушення права ОСОБА_6 на захист колегія суддів не вбачає.
Доводи прокурора щодо відсутності ОСОБА_6 під час оголошення вироку також є необгрунтованими.
У касаційній скарзі прокурор не послався на будь-які докази на підтвердження цієї обставини. Натомість, з матеріалів провадження видно, що запит на його конвоювання на 10 годину 27 грудня 2016 року, адресований начальнику П`ятихатського відділення Дніпродзержинського відділу ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, був вчасно отриманий працівником поліції

(а.с. 106 т. 6).

Крім того, в день проголошення вироку 27 грудня 2016 року ОСОБА_6 було вручено копію вироку (а.с. 133 т. 6).
Таким чином, ураховуючи наведене, колегія суддів не має підстав вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Інших доводів стосовно незаконності судових рішень, які могли би бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга прокурора не містить. Тому Верховний Суд вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

ухвалив:
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 27 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3