Справа №295/953/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000010 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, звільненого з військової служби, учасника бойових дій АТО, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 407 ч.4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час особливого періоду, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 19 вересня 2017 року не з`явився вчасно о 08-00 годині на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 (місця служби), яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 20 грудня 2017 року.

20 грудня 2017 року сержант ОСОБА_5 затриманий патрулем ІНФОРМАЦІЯ_2 до доставлений до розташування військової частини НОМЕР_1 , де продовжив виконання обов`язків військової служби та поставлений на всі види забезпечення.

Під час незаконної відсутності у військовій частині сержант ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд перебуваючи за місцем свого проживання, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно за обставин, зазначених в обвинувальному акті, залишив військову частину, причиною цього став тяжкий моральний стан та проблеми в родині. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 407 ч.4 КК України, які виразилися у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується позитивно, є учасником бойових дій АТО, має на утриманні двох малолітніх дітей, критично ставиться до вчиненого.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1