ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Летичів, Летичівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утримані має одну малолітню дитину, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_6 , 04.07.2016 року, близько 06 год.10хв., перебуваючи за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті сталих неприязних відносин між ним та ОСОБА_4 , в ході конфлікту з приводу їх розлучення, знаходячись на відстані витягнутої руки навпроти ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, умисно наніс останній два удари кулаком правої руки в область лобної ділянки голови, після чого ОСОБА_4 , намагаючись втекти від ОСОБА_6 , вибігла з будинку. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наздогнавши ОСОБА_6 біля вхідних дверей до під`їзду, схопив її правою рукою за передпліччя правої руки та з силою стиснув, вподальшому в конфлікт втрутився їх сусід ОСОБА_7 та припинив протиправні дії ОСОБА_6 .
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді двох гематом м`яких тканин лобної ділянки голови, крововиливу м`яких тканин передньої поверхні нижньої третини правого плеча, садна шкіри задньої поверхні правого ліктьового суглобу на межі з верхньою третиною передпліччя, що за свої характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та покав, що дійсно між ним і його колишньою дружиною ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з приводу розподілу майна в ході якого остання пультом від телевізора вдарила його два-три рази в ліве плече, а після того як він захищаючись виставив руку і пульт випав у неї із рук, вона взявла на кухні електрочайник та вилила на нього два рази з нього воду, та почала наносити йому електочайником удари у ліве плече, від чого останній розбився, а далі забравши дві зв`язки ключів намагалась втекти, однак він з намаганням припинити її неправомірні дії наздогнав її біля підїзду схопивши за передпліччя правої руки. Факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 заперечив. Цивільний позов не визнав.
Незважаючи на невизнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні показала, що 04.07.2016 року, близько 06 години за місцем її проживання у неї виник конфлікт із її колишнім чоловіком ОСОБА_6 з приводу їхнього розлучення, в ході якого він наніс їй два удари в область лобної ділянки голови, після чого вона почала тікати та вибігла із помешкання, але ОСОБА_6 наздогнавши її біля вхідних дверей до під`їзду сильно стиснув за передпліччя правої руки від чого вона впала на землю, а він схопивши її за шию прижав до землі. Ці всі дії колишнього чоловіка бачив сусід ОСОБА_7 , який втрутився та припинив його протиправні дії. Цивільний позов підтримала.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який показав, що перебуваючи за місцем свого проживання через незачинене вікно почув жіночий крик «допоможіть... люди... вбивають...» та підійшовши до вікна побачив ОСОБА_4 , яка лежала на землі, в положенні лежачи на спині, поруч із сходами до під`їзду будинку, а на ній сидів ОСОБА_6 , який здійснював якісь рухи руками утримууючи її рукою за шию. Крикнувши ОСОБА_6 про припинення протиправних дій вибіг на вулицю, де до нього підійшла ОСОБА_4 та повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_6 заподіяв їй тілесні ушкодження. Вподальшому викликав поліцію. Також повідомив, що у потерпілої були сліди побиття, а саме на шиї червоні сліди, шишка на лобі.
Допитана у судовому засіданні, в присутності педагога ОСОБА_8 , неповнолітня ОСОБА_9 пояснила, що того ранку прокинулася від того, що мама (потерпіла) з батьком (обвинуваченим) голосно розмовляли після чого мама почала кричати і коли зайшла в кімнату, де все це відбувалось, то побачила як батько декілька разів кулаком вдарив маму в область лобної ділянки голови. Після чого мама почала тікати і вибігла з квартири, а батько побіг за нею і вона викликала поліцію. Також повідомила, що сварки відбуваються часто та не раз уже батько бив маму і вони з мамою його бояться.
Показами свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила факт своєї присутності в якості понятої, разом з іншою понятою, під час проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 , а також достовірність даних викладених в протоколі проведення даного слідчого експерименту.
Допитаний судом експерт ОСОБА_11 підтвердив, що потерпілій ОСОБА_4 були нанесені легкі тілесні ушкодження, та вказав що отримані вони могли бути в час та за обставин зазначених у постанові про призначення судово-медичної експертизи.
Крім того, вина обвинуваченого повністю доводиться дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:
- данними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2016 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_4 просить прийняти міри до колишнього чоловіка гр. ОСОБА_6 , який 04.07.2016 року, по місцю її проживання, наніс їй тілесні ушкодження;
- данними висновку судово-медичної експертизи № 847 від 11.07.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 станом на 04.07.2016року виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох гематом м`яких тканин лобної ділянки голови, крововилив м`яких тканин передньої поверхні нижньої третини правого плеча, садна шкіри задньої поверхні правого ліктьового суглобу на межі з верхньою третиною передпліччя, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та могли утворитись у час зазначений в постанові про призначення судово-медичної експертизи.
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.07.2016 року за участю малолітньої ОСОБА_9 , в присутності понятих, згідно якого остання детально показує механізм нанесення батьком ОСОБА_6 тілесних ушкоджень її матері ОСОБА_4 ;
- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 903 від 12.07.2016 року відповідно до якого наявні тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_4 могли утворитись, за тих обставинах, які вказані малолітнім свідком ОСОБА_9 під час проведення з нею слідчого експерименту від 05.07.2016 року.
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , в присутності понятих, під час якого останній показує спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а саме нанесення удару в лобну ділянку голови та механізму спричинення тілесних ушкоджень правого передпліччя.
В судовому засіданні обвинувачений подав клопотання про визнання даного протоколу неналежним доказом посилаючись на те, що слідчим були підроблені 2-3 аркуш і змінені його пояснення в частині того, що він не говорив взагалі про нанесення будь яких тілесних ушкоджень та відсутній його підпис у низу даних сторінок. Однак судом дане твердження обвинуваченого ОСОБА_6 розцінюється критично, оскільки усі сторінки протоколу підписані понятими, в яких жодних зауважень не має, крім того у фототаблиці до даного протоколу обвинувачений самостійно показує, як саме він наносив удари в лобну ділянку голови потерпілої, що фіксується за допомогою фотоапарата Сanon3100і та додається до протоколу.
Протокол проведення слідчого експерименту від 04.07.2016 року суд визнає на підставі ст. 89 КПК України недопустимим доказом, оскільки, як з`ясувалося під час судового розгляду, слідчим було залучено в якості понятого неповнолітнього ОСОБА_12 , що є грубим порушенням ч.7 ст.223 КПК України, враховуючи наведене суд не досліджує та не дає оцінку даному доказу.
Суд не бере до уваги показання обвинуваченого про те, що під час конфлікту тілесних ушкоджень потерпілій він не заподіював, а навпаки остання його побила, оскільки ці ствердження спростовуються об`єктивно дослідженими по справі доказами, зокрема показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 очевидців інциденту, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними доказами по справі, зокрема даними висновку судово-медичної експертизи, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Підстав для оговору потерпілою та свідками обвинуваченого не встановлено.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утримані малолітню дитину, що пом`якшує йому покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, своєї вини у вчиненні злочину не визнав та у скоєному не розкаявся.
Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного, позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди, суд, враховуючи наведене, конкретні обставини справи, глибину та тривалість душевних страждань потерпілої внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, принцип розумності та справедливості (ст. 3, ч. 3 ст. 23 ЦК України) приходить до висновку, слід задоволити частково у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн.
Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: