Справа № 0907/1-998/2011
Провадження № 1-в/344/37/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря с/з - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника заявника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська клопотання засудженої ОСОБА_4 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2012 року, в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2012 року, в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, заявник вказує, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області вирішено конфіскувати усе належне ОСОБА_4 майно. 26 грудня 2012 року Відділом державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 35830670, про що винесено відповідну постанову. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем постановлено накласти арешт на все належне ОСОБА_4 майно. 27 червня 2013 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки в ході виконавчого провадження було встановлено, що майно, на яке можна звернути стягнення, не виявлено. Повертаючи виконавчий документ, державним виконавцем було постановлено не припиняти чинність арешту майна боржника та не скасовувати інші заходи примусового виконання рішення. Заявник вважає, що існування арешту майна грубо порушує її права, оскільки заявник має намір придбати майно. За таких обставин заявник просить скасувати арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 35830670, прийнятого 26 грудня 2012 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 , в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, що набрав законної сили 15 листопада 2012 року по справі №0907/1-998/2011.

Заявник ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні просили задовольнити клопотання, з підстав наведених в ньому.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Так, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2012 року, що набрав законної сили 15 листопада 2012 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст.307, ст. 70 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України до двох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна та з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

26 грудня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 35830670 з виконання виконавчого листа № 0907/1-998/2011, виданого 11 грудня 2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про конфіскацію усього належного на праві власності ОСОБА_4 майна.

27 червня 2013 року головним державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки майно боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Постановою про накладення арешту на майно, прийнятою 20 вересня 2011 року старшим слідчим слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області, накладений арешт на майно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Таким чином, арешт на майно ОСОБА_4 був застосований під час проведення досудового слідства до дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року і тому продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що був передбачений нормами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

Крім того, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №35830670 від 26 грудня 2012 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 .

У пункті 1 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно пункту 5 вказаної постанови, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Також відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 15 травня 2013 року (справа № 6-26цс13), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що арешт слідчим був накладений в порядку статей 125, 126, 130 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року з метою вжиття необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, заявник ОСОБА_4 є стороною виконавчого провадження, а саме є боржником, засуджена просить скасувати арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2012 року, тобто оскаржуються дії державного виконавця, оскільки заявник вважає, що діями державного виконавця порушено її права чи свободи, тому заявник не має процесуального права на скасування арешту майна, накладеного державною виконавчою службою, в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

Вимоги заявника ОСОБА_4 виникають з цивільних правовідносин, зазначений спір є цивільно-правовим і заявник має право на захист свого порушеного права в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 409, 411 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, суд,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2012 року, в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1