Справа № 442/66/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/593/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0001875 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ,
представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 296 КК України, ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст. 296 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 121 КК України 7 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначено 7 (сім) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради (р/р 9302 у ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ) кошти в сумі 2926 грн., які були затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_15 .
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_12 50000 гривень за спричинену моральну шкоду.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_11 50000 гривень за спричинену моральну шкоду.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_11 50000 гривень за спричинену моральну шкоду.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 150000 гривень за спричинену моральну шкоду та 20496,40 гривень задокументовану матеріальну шкоду.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 23 серпня 2015 року приблизно о 19 годині неподалік магазину МПП «Світлана», що по вул. Грушевського, 16 в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувались особливою зухвалістю, безпричинно наніс один удар кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_16 чим спричинив останньому фізичний біль. Продовжуючи свої злочинні дії на вчинення хуліганства ОСОБА_6 , після нанесеного удару ОСОБА_16 , об`єктивно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизуючи у своїй свідомості якою саме буде така шкода умисно, раптово наніс ОСОБА_15 один удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю, вдарившись головою до дерев`яного піддону, що знаходився біля металевого кіоску вищевказаного магазину, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу, що згідно висновку експерта №258 від 08 жовтня 2015 року відноситься до категорії, тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що було небезпечним для життя в момент його заподіяння, яке в подальшому, а саме 4 вересня 2015 року призвело до смерті ОСОБА_15 .
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить даний вирок змінити, у зв`язку зі зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.1 ст. 119 КК України, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та обрати йому покарання в межах санкції цієї статті. На підставі ст.ст. 66, 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він впродовж встановленого йому іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки, встановлені ст. 76 КК України, виправдати ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення, частково задовольнити цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 про відшкодування завданої їм діями ОСОБА_6 моральної шкоди на загальну суму 100 000 грн., яку розподілити серед них порівну, врешті вирок залишити без змін.
В обґрунтування покликається на те, що формулювання обвинувачення, викладене у вироку суду є надуманим та таким, що не відповідає фактичним обставинам вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Зокрема, у ньому безпідставно вказується на те, що під час вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_6 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно наніс один удар кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_16 та один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_15 . Апелянт вважає, що у сформульованому судом першої інстанції обвинуваченні, в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, не вказано мотив нанесення ОСОБА_6 раптового удару кулаком руки в обличчя ОСОБА_15 . Звертає увагу, що ОСОБА_6 у суді першої інстанції пояснив, що лише відштовхнув ОСОБА_15 від себе, через, що ОСОБА_15 втратив рівновагу, впав і вдарився головою до дерев`яного піддону. Вважає, що суд першої інстанції не надав належну оцінку кожному з доказів, досліджених в ході судового слідства, безпідставно зробив висновок про те, що вищенаведені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності і допустимості не викликають. Більше того, апелянт вважає, що при обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції безпідставно не визнав, і не обґрунтував причину не визнання обставинами, що пом`якшують його відповідальність, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, наявність на утриманні двох дітей, одна з яких неповнолітня, готовність до відшкодування заподіяної ним моральної та матеріальної шкоди, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання і вчинив кримінальне правопорушення з необережною формою вини.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та їх представників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які просить залишити апеляційні скарги без задоволення, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, яка не містить вимоги про повторне дослідження доказів.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
На переконання колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 та ч.2 ст. 121 КК України, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом та умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені, та таким надана вірна оцінка з наступних підстав.
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України заперечив, вказав, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України.
Натомість умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, наступає за умови, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким і стало причиною його смерті.
Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року № 2, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Як вбачається з викладеного у вироку формулювання обвинувачення, суд першої інстанції визнав доведеним, що 23 серпня 2015 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення хуліганства, раптово наніс ОСОБА_15 один удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю, вдарившись головою до дерев`яного піддону, що знаходився біля металевого кіоску вищевказаного магазину, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що відноситься до категорії, тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що було небезпечним для життя в момент його заподіяння, яке в подальшому, а саме 4 вересня 2015 року призвело до смерті ОСОБА_15 .
З таким висновком суду сторона обвинувачення погодилась й вирок в апеляційному порядку не оскаржувала.
Судом апеляційної інстанції шляхом ретельного допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , безпосереднього дослідження доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та їх оцінки відповідно до вимог ст. 94 КПК України встановлено, що вищенаведене кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано як умисне тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого.
Так згідно з висновком судово-медичної експертизи №599 від 23 листопада 2015 року черепно-мозкова травма у вигляді субарахноїдального крововиливу могла бути спричинена й 23 серпня 2015 року, як вказав сам потерпілий при поступленні його в Підбузьку райлікарню при ударі головою об тверду поверхню-бордюр після удару кулаком ОСОБА_17 ; по ступеню дане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що було небезпечним для життя в час його спричинення, а в даному конкретному випадку й призвело до смерті не дивлячись на проводиме лікування; малоймовірно, що дане тілесне ушкодження могло виникнути про простому вільному падінні з висоти власного росту.
Більше того, з вищенаведеної експертизи вбачається, що дані тілесні ушкодження могли бути спричинені й при обставинах на які вказав при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_6 , а саме, що обвинувачений лівою рукою, долонною поверхнею ударив та штовхнув ОСОБА_18 , втративши рівновагу впав та вдарився головою не об бордюр, а дерев`яний піддон, що був під магазин. Тобто, ОСОБА_6 помітивши дерев`яний піддон, усвідомлював, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачав такі наслідки і свідомо припускав їх настання.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України, а винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування та перевірених судом, зокрема:
- даними в судовому засіданні в апеляційній інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те що, до 23.08.2015 між нею та обвинуваченим жодних відносин не було, а на даний час має до обвинуваченого неприязнь. 23.08.2015 близько 14 год. її покійний чоловік вийшов з будинку маючи намір відвідати футбольний матч, що відбувався в смт. Підбуж Дрогобицького району. Приблизно о 22 год. вона подзвонила до чоловіка, однак підняв трубку син і повідомив їй, що батько в лікарні бо його побив ОСОБА_6 . Вона поїхала в лікарню смт. Підбуж, де були сестра чоловіка ОСОБА_19 та її син ОСОБА_12 обвинуваченого ОСОБА_6 вона в лікарні не бачила, однак 26.08.2015 вона мала з ним розмову, однак вибачення за скоєне він не просив. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить суворо покарати обвинуваченого до позбавлення волі реально;
- даними в судовому засіданні в апеляційній інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_12 про те що, до 23.08.2015 між ним та обвинуваченим жодних відносин не було, а на даний час має до обвинуваченого неприязнь. 23.08.2015 у смт. Підбуж Дрогобицького району був футбол. У той день він із своєю компанією був на відпочинку і до нього передзвонив бойовий товариш та повідомив, що його батька побили. Він поїхав в смт. Підбуж розпитати про обставини побиття його батька, та після з`ясування обставин поїхав в лікарню де був його батько, де провів цілу ніч. В лікарню він приїхав близько 20 год. 30 хв. Того дня в лікарню близько 21 год. приїжджав обвинувачений ОСОБА_6 який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, так як від нього було чути запах алкоголю, і він визнавав те, що вдарив його батька, бо останній вмішувався в його розмову з ОСОБА_16 . Вказав, що заявлений цивільний позов він підтримує в повному обсязі, так як з 19.06.2014 по 10.06.2015 перебував в зоні АТО, в Донецькому напрямку, 79 Миколаївська аеромобільна бригада, та отримував допомогу від батька (покійний давав гроші на форму, берці, головний убір та інше), на даний час відновлюється від контузії, а тому на даний час з його втратою відчуває дискомфорт, просить суворо покарати обвинуваченого до позбавлення волі реально;
- даними в судовому засіданні в апеляційній інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_11 про те що, до 23.08.2015 між нею та обвинуваченим жодних відносин не було, а на даний час має до обвинуваченого неприязнь. Про всі обставини по даній справі вона знає з розповіді матері ОСОБА_10 , так як телефонувала до неї, і остання повідомляла їй, що її батько в лікарні. Вказала, що не може пробачити обвинуваченому те, що він вбив її батька так як останній не кається в цьому. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить суворо покарати обвинуваченого до позбавлення волі;
- даними в судовому засіданні в апеляційній інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те що, до 23.08.2015 між ним та обвинуваченим жодних відносин не було, а на даний час має до обвинуваченого неприязнь. Вказав, що є сином покійного ОСОБА_15 та до нього 23.08.2015 близько 22 год. 30 хв. зателефонувала мати ОСОБА_10 та в сльозах розповіла, що обвинувачений ОСОБА_6 побив його батька. Очевидцем подій він не був, все знає із слів матері. Заявлений ним цивільний позов підтримує у повному обсязі, просить суворо покарати обвинуваченого. В подальшому потерпілий ОСОБА_11 подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_16 про те, що між ним та обвинуваченим немає жодних відносин. Він 23.08.2015 року близько 12 год. пішов на стадіон у смт. Підбуж Дрогобицького району, де дивися футбольний матч, який закінчився близько 18 години. Після закінчення матчу коли виходив, то на лавці стадіону побачив мобільний телефон, якої марки не знає та дві пачки сигарет. Нікого поряд вже не було, оскільки всі пішли швидше. Тоді взявши цей телефон він показав його своїм сусідам, які сказали, щоб він його забрав, а з часом власник передзвонить щоб його йому повернули. Коли був вдома то на даний телефон зателефонував якийсь номер, і піднявши трубку, почув чоловічий голос, який сказав, що він є власником даного телефону, та вони домовились зустрітись на автобусній зупинці біля кафе «Світлана» у центрі смт. Підбужа, щоб повернути телефон. Підійшовши до обумовленого місця, на зустріч із чоловіком, який йому не представився, близько 19 години, до автобусної зупинки, що поряд із кафе «Світлана», він став чекати невідомого йому власника телефону. Неподалік під`їхав автомобіль зеленого кольору, з якого вийшло два чоловіки мешканці смт. Підбуж, один з яких був ОСОБА_6 та перебував у нетверезому стані, а інший чоловік був ОСОБА_20 . Тоді задзвонив мобільний телефон, який він знайшов та тримав у руках, а ОСОБА_6 який зателефонував побачивши, що телефон є у нього одразу прийшов до нього. Тоді ОСОБА_6 вирвав у нього з рук мобільний телефон, який він знайшов та кричав, що він викрав у нього цей телефон. Тоді він ударив його кулаком у ділянку голови, і він упав назад, до стіни магазину, яка його стримала, а потім він впав на коліна. У той час коли його вдарив ОСОБА_6 , то неподалік стояв ОСОБА_15 , який вийшов з магазину, щоб покурити. ОСОБА_15 , з яким він перебував в родинних зв`язках підійшов до них та почав говорити до ОСОБА_6 щоб останній зупинився та не бив його. ОСОБА_15 та ОСОБА_6 шарпали один одного приблизно біля 1 хвилини однак ОСОБА_6 одразу безпричинно умисно вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_15 , який внаслідок отриманого удару, упав назад на землю, та вдарився затилком голови об дерев`яний піддон і втратив свідомість. ОСОБА_6 почав ще сильніше кричати, говорячи, що ОСОБА_15 разом з ним викрали його мобільний телефон. У той час до ОСОБА_15 збіглись перехожі та почали його приводити до тями, і відігнали ОСОБА_6 щоб він припинив кричати та більше не бив ОСОБА_15 . Через декілька хвилин їм вдалось привести до тями ОСОБА_15 та посадили його у карету швидкої, яка якраз приїхала із Підбузької районної лікарні, куди і забрали ОСОБА_15 . У нього не було тілесних ушкоджень і він до лікарів не звертався. Просить суд суворо покарати обвинуваченого;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що вона працює в магазині МПП «Світлана», що по вул. Грушевського, 16 в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області продавцем. Та цього дня 23.08 2015 року знаходилась на своєму робочому місці, а саме магазині «Світлана» у смт. Підбуж., близько 19 год. почула крик ОСОБА_6 , який висловлювався нецензурними словами. Вона вийшла з магазину і побачила, що з лівого боку від дверей лежить ОСОБА_15 , і в той час зібрались люди і почали йому надавати допомогу, а ОСОБА_6 продовжував нецензурно лаятись і погрожувати оточуючим. Вона не бачила, що ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_15 , останній лежав на землі, і вона побігла за водою і надавала йому допомогу. ОСОБА_6 в той час був агресивним, оскільки був випивший, висловлювався нецензурною лайкою. Обвинуваченого ОСОБА_6 від ОСОБА_15 забрав ОСОБА_20 . Вона подзвонила на швидку допомогу і його забрали в лікарню;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_22 який повідомив що, є лікарем Підбужської лікарні та 23.08.2015 близько 20 год. до нього зателефонувала ОСОБА_23 та просила прийти на місце роботи, оскільки у лікарню поступив ОСОБА_15 з ознаками струсу головного мозку. Також до нього телефонував син ОСОБА_15 ОСОБА_12 . Під час огляду ним ОСОБА_15 був при свідомості, про обставини справи говорив не охоче, зовнішніх тілесних ушкоджень на тілі не виявлено. Стан ОСОБА_15 він описав в історії хвороби, до лікарні його доставили при свідомості, однак останній скаржився на біль в затилку голови. У приміщенні лікарні був ОСОБА_6 , який поводив себе неадекватно, на що він попросив його покинути приміщення лікарні. Наступного дня він прийшов на роботу і ОСОБА_15 був без свідомості, і з смт. Підбуж останнього відправили до лікарні в м. Дрогобич;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_24 який повідомив, що 23.08.2015 року близько 20.00 год. проходячи поблизу магазину «Світлана» у смт. Підбуж. Побачив велику кількість людей і вирішив підійти до них. Коли підійшов побачив що з боку від дверей магазину лежить ОСОБА_15 , та продавець магазину ОСОБА_21 просила його надати допомогу ОСОБА_15 , оскільки він має медичні навички. Він надавав першу допомогу ОСОБА_15 шляхом непрямого масажу серця, і штучного дихання, в наслідок чого у ОСОБА_15 появився пульс. Зі слів свідків йому стало відомо, що ОСОБА_15 вдари ОСОБА_6 і він вдарився об піддон;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_23 , яка повідомила, що 23.08.2015 вона була на роботі в Підбужській лікарні та привезли ОСОБА_15 , в якого боліла голова і на питання він відповідав неохоче. Син ОСОБА_15 ОСОБА_12 видзвонив лікаря ОСОБА_22 , який вніс коректування в його лікування. Над ранком, вона відвідала хворого ОСОБА_15 в якого піднялась температура, що її занепокоїло. Про це вона повідомила лікаря ОСОБА_22 . Коли привезли в лікарню ОСОБА_15 там був присутній обвинувачений ОСОБА_6 , який був в агресивному стані, вона особисто на нього сварилась, фельдшер просив ОСОБА_6 залишити приміщення лікарні. ОСОБА_6 декілька разів заходив в палату до ОСОБА_15 , говорив, щоб той їхав до дому, чого він тут розлігся. Вона перша прийняла хворого ОСОБА_15 в лікарні, та коли проводила його огляд в лікарні були присутні ОСОБА_6 і ОСОБА_20 . Із обстановки, яка склалась, вона зрозуміла, що між ОСОБА_6 і ОСОБА_15 сталась якась сутичка. Вона повідомила правоохоронні органи, що Підбужську лікарню поступила людина з тілесними ушкодженнями;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_25 , яка повідомила, що 23.08 2015 близько 19.00 год. знаходилась на подвір`ї біля свого будинку, який знаходиться через дорогу від магазину «Світлана», що у смт. Підбуж Дрогобицького району на відстані близько 30 м від нього. Тоді вона побачила, що під даним магазином знаходяться мешканці смт Підбуж. Бачила, що ОСОБА_6 вдарив рукою ОСОБА_16 , а за що саме не знає. Тоді до них підійшов ОСОБА_15 , який якраз у той час стояв осторонь. ОСОБА_15 став між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 щоб вони не бились. У той же час ОСОБА_6 одразу ударив кулаком у ділянку голови ОСОБА_15 , який упав після отриманого удару та ударився головою, об дерев`яний піддон, який лежав на землі під магазином. Тоді вона побачила, що ОСОБА_15 не піднімається та не рухається, підбігла також до даного магазину. Вона бачила, як на ОСОБА_15 лили воду, в нього синіли губи. Люди викликали швидку і надавали першу медичну допомогу. Вказала, що бачила, як ОСОБА_6 завдав удар ОСОБА_16 , а ОСОБА_15 хотів розборонити їх, однак теж отримав удар рукою. ОСОБА_6 в той період часу був агресивним, висловлювався в її адресу погрозами, мав намір її теж побити;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що 23.08.2015 він був на футболі в смт. Підбуж Дрогобицького району. До нього підійшов ОСОБА_6 , який є його родичем, і попросив передзвонити на його номер мобільного телефону бо він десь забув свій мобільний телефон. Він передзвонив на номер мобільного телефону ОСОБА_6 і трубку підняв якийсь мужчина та вони домовились про зустріч у центрі села. В той день ОСОБА_6 не був агресивним, і чи в нетверезому стані він не знає. Коли приїхали в центр села він не бачив, що там сталось по сидів в автомобілі. Коли він вийшов з автомобіля то біля магазину було багато людей, а ОСОБА_15 вже лежав на землі. Він не бачив моменту коли наносився удар ОСОБА_15 . Він забрав ОСОБА_6 з під магазину, і вони сіли в його автомобіль та поїхали геть. Коли вони перебували в автомобілі до нього хтось передзвонив на його мобільний телефон та повідомив, що ОСОБА_15 лежить на землі, йому погано, і ОСОБА_26 вирішив повернутись на те місце де все трапилось до магазину. Він особисто допомагав ОСОБА_15 зайти в автомобіль швидкої допомоги, та потім з ОСОБА_6 їздили у Підбужську лікарню. Він весь час був з ОСОБА_6 і не бачив що в останнього був конфлікт з лікарями Підбужської лікарні. В той період часу ОСОБА_6 був знервований та неспокійний через те, що у нього пропав мобільний телефон;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_27 , який повідомив, що 23.08.2015 він був присутнім біля Підбужської лікарні, де бачив ОСОБА_6 , який на його думку був у нетверезому стані, так як він на вулиці поводив себе неадекватно, кричав;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_28 який повідомив, що він є фельдшером швидкої медичної допомоги Підбужської лікарні, та 23.08.2015 о 18 год. 40 хв. поступив виклик в лікарню, що в смт. Підбуж на зупинці біля магазину людині стало погано. Він особисто на автомобілі швидкої допомоги виїхав на місце, яке було вказано у повідомлені. Коли вони приїхали до автобусної зупинки в смт. Підбуж, то біля магазину на дерев`яному піддоні сидів ОСОБА_15 , який був при свідомості, скаржився на сильний біль в голові. ОСОБА_15 не хотів їхати в лікарню, однак вони посадили його в автомобіль швидкої медичної допомоги і відвезли в лікарню. В лікарні він передав ОСОБА_15 черговому лікарю і медсестрі, і останнього скерували на лікування в стаціонар. Через деякий час він почув якийсь шум, та бачив в лікарні ОСОБА_6 , який був агресивним, в них виник інцендент, під час якого останній ненароком розірвав йому медичний халат. Черговий лікар Підбужської лікарні намагався вивести ОСОБА_6 з лікарні;
- даними в судовому засіданні в суді першої інстанції показаннями та роз`ясненнями експерта ОСОБА_29 про те, що він проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_15 та ним було встановлено причину смерті останнього. Він повністю підтримує свої висновки, які наявні в матеріалах кримінального провадження Він особисто проводив розтин трупа ОСОБА_15 , при цьому витребовував всю необхідну медичну документацію. У покійного була важка закрита черепно мозкова травма і були синці на тілі. Ним встановлено, що був контакт із скроневою ділянкою голови ОСОБА_15 з правого боку, однак це було ним встановлено після розтину трупа. Окрім цього зазначив що малоймовірно, що дане тілесне ушкодження могло утворитися у ОСОБА_15 при вільному падінні з висоти власного зросту;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1. а.с. кр.п. 159-160) з якого вбачається, що 23.08.2015 близько 19.00 год. біля магазину «Світлана» що в смт. Підбуж, Дрогобицького району між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_15 ,внаслідок чого останній впав на спину вдарившись потилицею об тверду поверхню, отримавши тілесні ушкодження та був госпіталізований в Дрогобицьку МЛ № 1, де внаслідок закритої важкої черепно-мозкової травми потилично-тім`яної ділянки з правого боку помер, а також те, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зняходячись у громадському місці, біля приміщення магазину «Світлана», що у центральній частині смт. Підбуж Дрогобицького району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинив конфлікт із ОСОБА_16 , якому безпричинно наніс один удар рукою по обличчі. Після чого продовжуючи свої хуліганські дії ,безпричинно, умисно наніс удар рукою по обличчі ОСОБА_15 , внаслідок чого останній упав назад на спину ударившись потилицею об тверду поверхню, отримавши тілесні ушкодження;
- висновком судово-медичного експерта Дрогобицького районного відділення ОСОБА_30 , №465 від 26.09.2015, який вказав про тяжкий ступінь тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_15 (т.1. а.с. кр.п. 164);
- протоколом огляду місця події зокрема трупа ОСОБА_15 від 05.09.2015, а також доданими фото таблицями до нього (т.1.а.с. кр.п. 165-187);
- протоколом огляду місця події від 23.09.2015 (смт. Підбуж Дрогобицького району) з додатками фото таблиць, з якого вбачається та підтверджується місце вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 (т.1. а.с. кр.п. 219-223);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2015, за участю ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_9 , судмедексперта ОСОБА_29 , з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 дійсно вдарив рукою по обличчі ОСОБА_16 , і той же час до них підходив ОСОБА_15 , який щось обурливо кричав, і він долонею лівої руки штовхнув ОСОБА_15 в обличчя від чого він впав на спину та вдарився головою об дерев`яний піддон (т.1. а.с. кр.п. 224-228);
- висновком експерта Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_29 , № 599 від 23.11.2015 (т.1. а.с. кр.п. 230-234) з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_15 ; могли виникнути при простому вільному падінні з висоти власного росту (т.1. а.с. кр.п. 230-234);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 та фототаблицями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_16 , з якого вбачається, що потерпілий детально розповів про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень (т.1. а.с. кр.п. 237-248);
- висновком експерта Дрогобицького районного відділення судово-медичних експертизи - ОСОБА_29 № 722 від 07.12.2015 з якого вбачається, що тілесні ушкодження вказані у висновку експерта № 258, які були виявлені у ОСОБА_15 могли виникнути й при обставинах на які вказував потерпілий ОСОБА_16 при проведені слідчого експерименту (т.1. а.с. кр.п. 250-254);
- протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 та фото таблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_25 в присутності судмедексперта ОСОБА_29 з якого вбачається, що вона бачила, як відбувався конфлікт між ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , в який втрутився ОСОБА_15 .. ОСОБА_6 наніс удавр рукою ОСОБА_15 в ділянку голови, від якого він впав та вдарився головою об дерев`яний піддон. Коли вона підійшла на місце події то ОСОБА_15 був без свідомості (т.1. а.с. кр.п. 255-263);
- висновком експерта Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_29 , №720 від 08.12.2015, з якого вбачається, що тілесні ушкодження вказані у висновку експерта № 258, які були виявлені у ОСОБА_15 могли виникнути й при обставинах на які вказала свідок ОСОБА_31 при проведені слідчого експерименту (т.1. а.с. кр.п. 265-269);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 та фото таблиць до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , в присутні судмедексперта ОСОБА_29 , з якого вбачається, що обвинувачений детально розповів про обставини вчинення ним інкримінованих йому злочинів (т.1. а.с. кр.п. 270- 278);
- висновком експерта Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_29 № 721 від 08.12.2015, з якого вбачається, що тілесні ушкодження вказані у висновку експерта № 258, які були виявлені у ОСОБА_15 могли виникнути й при обставинах на які вказав ОСОБА_6 при проведені слідчого експерименту (т. 2. а.с. кр.п. 1-5,).
Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що під час вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими так як з ч.1 ст. 94 КПК України вбачається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за свої внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав дану норму кримінального процесуального закону, так як матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу про підтвердження стану алкогольного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення кримінальних правопорушень, а тому така підлягає виключенню.
Посилання апелянта про те, що суд першої інстанції не обґрунтував не надав належну оцінку кожному доказу, а також не спробував проаналізувати показання обвинуваченого ОСОБА_6 , обмежившись лише викладенням їх змісту є безпідставними, оскільки такі спростовують вироком суду першої інстанції в якому наявна оцінка вищенаведених пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів справи, органи досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про необхідність зміни правової кваліфікації право порушення і застосування статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке покарання та зменшенню сум, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 є необґрунтованими.
Щодо призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та тяжкість вчинених злочинів, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, спосіб вчинення злочинів і його мотиви, особу обвинуваченого, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та стан його поведінки після скоєння злочинів та підчас досудового слідства та судового провадження, думку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, та готовий нести кримінальну відповідальність, позицію потерпілих, які просять суворо покарати обвинуваченого, думку прокурора, який просить призначити обвинуваченому покарання у виді 7 років позбавлення волі, а також те, що обвинувачений заперечив свою причетність до інкримінованих йому злочинів і вважав за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 та ст. 296 КК України.
При вирішенні цивільних позовів в частині відшкодування матеріальної і моральної шкоди в користь потерпілих суд також дотримався вимог закону.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» із змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року №1 розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, душевних, психічних тощо/, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.
Розмір відшкодування моральної у сумі по 50000 гривень в користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , а також 150000 гривень моральної шкоди та 20496,40 гривень за спричинену матеріальну шкоду в користь ОСОБА_10 суд першої інстанції визначив з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань потерпілих, пов`язаних із втратою чоловіка та батька, невідворотність такої шкоди. Визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам виваженості, розумності та з погляду закону й оцінки фактичних обставин справи є співмірним заподіяній моральній шкоді.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого необґрунтованою й доходить до висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України, призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 296 КК України 1 рік обмеження волі та за ч. 2 ст. 121 КК України 7 років позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4