Дата документу Справа № 311/2124/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/981/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 311/2124/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, без постійної реєстрації мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.22.02.2002 Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на термін 1 рік. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
2.23.11.2005 Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на термін 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
3.11.06.2009 Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень;
4.01.10.2010 Василівським районним судом Запорізької області за ч.4 ст.187 КК України до позбавлення волі на термін 8 років з конфіскацією майна. Звільнився умовно - достроково 01.03.2016 з Біленьковської ВК №99, не відбутий строк 1 рік 10 місяців, 14 днів, судимість в установленому порядку не знята та не погашена,
5.Крім цього 31 травня 2017 року було вручено обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на теперішній час обвинувальний акт знаходиться на розгляді у Василівському районному суді Запорізької області;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

у задоволенні клопотання відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосуванням електронного засобу контролю, строком на 60 днів, з 18.08.2017 року по 16.10.2017 року включно, у період з 22-00 до 06-00 години.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, процесуального прокурора у кримінальному провадженні та суду за першим викликом 2) не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - без дозволу слідчого, процесуального прокурора або суду;
3) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, експертами, спеціалістами в даному кримінальному провадженні,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, виходячи з наступного.

З обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним та перебуваючи на волі ОСОБА_7 буде намагатись переховуватись від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 сталих соціальних зв`язків не має, офіційного місця роботи не має, ОСОБА_7 проживав не за місцем своєї реєстрації, що також свідчить про безперешкодну можливість останнього перебуваючи на волі залишити місце проведення досудового розслідування та виїхати за межами Василівського району.

Судимість за вчинення злочинів ОСОБА_7 не знята і не погашена у встановленому законом порядку. Наразі, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів з кваліфікуючою ознакою повторність, та у Василівському районному суді перебуває на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок чужого майна, що свідчить про не бажання останнього стати на шлях виправлення та перевиховання, а також про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_7 стала промислом та єдиним джерелом існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинити ОСОБА_7 інше кримінальне правопорушення проти власності.

Вказаною ухвалою слідчий суддя суду першої інстанції визнав дійсними та наявними перераховані ризики. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_7 кримінального правопорушення, підтверджується доданими до клопотання матеріалами (протоколами проведення слідчих дій, письмовим повідомленням про підозру).

Незважаючи на викладені обставини, слідчим суддею, у порушення вимог ст. 370 КПК України, де зазначено, що судове рішення повинно бути обґрунтованим та вмотивованим, не наведено належних та достатніх мотивів відмови слідчому у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя обмежився однієї фразою про нібито недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, саме ж оскаржуване судове рішення винесено із порушеннями вимог КПК України. Так, за наслідками розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний винести ухвалою, якою або задовольнити клопотання слідчого або відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 КПК України судове рішення приймається у формі ухвали або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 КПК України. Однак, винесене слідчим суддею рішення, за наслідками розгляду клопотання слідчого, не відповідає наведеним нормам чинного законодавства, у зв`язку з тим, що у вступній частині не вказано який же саме вид судового рішення винесено слідчим суддею.

Просить ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18.08.2017 за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, взявши його під варту в залі суду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, до Василівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчої СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422від 23 червня 2017 року.
В клопотанні зазначено, що слідчим відділенням Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 23 червня 2017 року, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування день приблизно 18 червня 2017 року, близько 13 години 00 хвилин, в селі Балки Василівського району, Запорізької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, через огорожу проник на земельну ділянку АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 , звідки таємно, повторно, викрав розкладну рибацьку палатку, вартістю 600 гривень, після чого зник з місця скоєння злочину разом з викраденим майном, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.
Крім того, 17 липня 2017 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю господаря дачної ділянки АДРЕСА_3 , запевнив ОСОБА_11 в тому, що двері які знаходяться на території дачної ділянки АДРЕСА_4 належать йому. Після чого разом з ОСОБА_11 переліз через паркан на територію вказаної дачної ділянки, яка належить ОСОБА_12 , звідки вчинив таємно, повторно крадіжку металевих дверей, розміром 1х2 м, товщина стінки металу 0,30 мм, вартістю 500 гривень, які знаходились на цеглі, поряд з дачним будинком.
Після чого, ОСОБА_7 з допомогою свідка ОСОБА_11 , якого запевнив у законності своїх дій, місце вчинення злочину залишили, та перенесли металеві двері в лісосмугу, одержавши можливість розпорядитися в подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

З огляду на викладене, у вчинені тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .
В ході досудового розслідування встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного ОСОБА_7 , а саме:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним та перебуваючи на волі ОСОБА_7 буде намагатись переховуватись від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 сталих соціальних зв`язків не має, офіційного місця роботи не має, ОСОБА_7 проживав не за місцем своєї реєстрації, що також свідчить про безперешкодну можливість останнього перебуваючи на волі залишити місце проведення досудового розслідування та жити за іншою невідомою адресою за межами Василівського району;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 офіційного місця роботи не має, будь-якою суспільно корисною працею не займається.

Крім того, згідно вимоги про судимості, ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за вчинення яких не знята і не погашена у встановленому законом порядку. Наразі, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, повторно, та в Василівськогому районному суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за вчинення крадіжок чужого майна, що свідчить про не бажання останнього стати на шлях виправлення та перевиховання, а також про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_7 стала промислом та єдиним джерелом існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинити ОСОБА_7 інше кримінальне правопорушення проти власності.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, відсутності постійного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_7 вже вчинив злочин перебуваючи на випробувальному терміні є неможливим застосування цих запобіжних заходів;

- враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливо.

- осіб, які могли б поручитися за належну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 не встановлено.

Слідча просила суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність заявлених ризиків.

Разом з тим, ні слідчий в клопотанні, ні прокурором в апеляційній скарзі не наведено виняткових обставин, які б давали підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти існуючим ризикам в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, відповідно до вище наведеного, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, який в минулому до кримінальної відповідальності притягувався, має постійне місце проживання, хоча й не зареєстрований за місцем проживання, стан його здоров`я, відсутність відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, та вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, та є співмірним з існуючими ризиками.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого, як домашній арешт.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосуванням електронного засобу контролю, строком на 60 днів, з 18.08..2017 року по 16.10.2017 року включно, у період з 22-00 до 06-00 години,
з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: