АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1740/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2500/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 06.09.2017 року, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06 вересня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Балаклія, Харківської області, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 12.09.2016 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 12.09.2016 року, остаточно ОСОБА_7 за сукупністю вироків призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , який визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2016 року, остаточно ОСОБА_9 за сукупністю вироків призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Апеляційних скарг стосовно ОСОБА_9 подано не було.

Вироком встановлено, що 09.04.2017 року о 20:30 год., неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи умисел на викрадення майна Управління житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради, діючи умисно, таємно повторно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, згідно попередній домовленості з останнім, з метою подання сигналу у разі появи сторонніх осіб залишився чекати його на вулиці та здійснював охорону дій ОСОБА_9 , який за короткий проміжок часу, приблизно 5-7 хвилин з під`їздів №№ 2,3 та 4 п`ятиповерхового, багатоквартирного, житлового буд. АДРЕСА_2 , вимкнувши рубильник живлення, від`єднав від кріплення три датчики руху «Right Hausen Infrared Motion Sensor.Pource 220-240V», які належать Управління житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради, вартістю відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи №1998 від 03.05.2017 р. - 136 гривень кожен, тим самим викравши їх, після чого виконавши усі необхідні злочинні дії спрямованні на вчинення крадіжки зникли з місця вчинення злочину, скориставшись викраденим на власний розсуд, чим завдали матеріальний збиток Управлінню житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради на загальну суму 408 грн.

Не погодовшись з рішенням районного суду захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 06 вересня 2017 року, змінити в частині призначеного покарання та застосувати до ОСОБА_7 ст.ст. 75,76 КК України.

В обгрунтування вимог вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, при цьому, як встановлено під час судового розгляду, його роль в данному правопорушенні є другорядною, оскільки ініціатива скоєння крадіжки та протиправне заволодіння датчиками руху здійснено самостійно ОСОБА_9 . Посилається і на те, що ОСОБА_7 не має батьків та проживає з бабусею пенсіонеркою, перебуває на обліку у лікаря психіатра, оскільки має розумові розлади, а тому легко піддається впливу та не в повній мірі розуміє негативні наслідки своїх вчинків. Вважає, що реальне позбавлення волі не буде сприяти виправленню обвинуваченого, а лише поглибить негативний вплив кримінального оточення, що суперечить меті призначеного покарання.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника , яка підтримала свою апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме.

Врахував тяжкість скоєного злочину; особу обвинуваченого, який не працює , раніше судимий, характеризується задовільно , його психічне здоров*я; наявність обставини що пом`якшує покарання у виді щиросердного каяття, і визначив покарання яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Всі обставини щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 враховані судом при призначенні покарання, як вбачається з вироку.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив новий аналогічний корисливий злочин під час іспитового строку , призначеного йому за попереднім вироком суду, тобто довіри суду не виправдав і відповідних висновків для себе не зробив.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003р. У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 не можна вважати таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.

Таким чином колегія суддів, в межах та з врахуванням суті викладених доводів апеляційної скарги, підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення , а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 6 вересня 2017 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -