УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/8269/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олевськ Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 17.01.2014 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 18.05.2012 та призначено позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому.
Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 25.04.2016 року.
ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.04.2016 року по набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід для ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Коростеня Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 07.06.2012 року Коростенським міськрайсудом Житомирської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 10.08.2011 та призначено позбавлення волі строком 5 років 10 днів з конфіскацією 1/2 частини майна,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому.
Строк покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 18.04.2016 року.
ОСОБА_8 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.04.2016 року по набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід для ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.
Речові докази, які знаходяться в камері схову речових доказів Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме:
- частки пуху, фрагмент паперу з речовиною бурого кольору, сліди рукавичок, фрагмент автомобільного ременя вирішено знищити;
- телефон марки Samsung, модель GT-S5250 IMEI: НОМЕР_1 , та сім карту мобільного оператора «Київстар» - вирішено конфіскувати.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_12 14.04.2016 року, близько 01 години 20 хвилин, разом із особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, перебували в салоні транспортного засобу марки «Chevrolet», модель «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який зупинився поблизу будинку АДРЕСА_3 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 та особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням погрози насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось в демонстрації заздалегідь заготовленого предмету - пістолету та вираження наміру його застосування в разі непокори їх вказівкам, таким чином, подолавши волю ОСОБА_13 до опору, наказали останньому мовчати та покласти руки на кермо автомобіля. Продовжуючи свої спільні злочинні дії, ОСОБА_7 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, заволоділи майном, яке належить ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном марки «FLY», модель «Miracle 2», ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 800 грн., та грошовими коштами в сумі 480 грн.
Після цього ОСОБА_7 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим вчинили ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1280 грн.
Крім цього 15.04.2016 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, перебували поблизу будинку № 8, що по вул. Корабельна у м. Житомирі, де водій транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі «Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_11 виконував ремонтні роботи вказаного транспортного засобу.
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням погрози насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненим повторно за попередньою змовою групою осіб, яким останній поділився з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на пропозицію погодились, таким чином вступивши в попередню злочинну змову.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, відповідно до попередньої домовленості, керуючись корисливим мотивом, підійшли до ОСОБА_11 , схопили його за шию та ноги, а після цього повалили на асфальтне покриття проїзної частини вул. Корабельної, що у м. Житомирі. В подальшому, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось в демонстрації заздалегідь заготовленого предмету, ззовні схожого на ніж та вираження наміру його застосування в разі непокори їх вказівкам, таким чином, подолавши волю ОСОБА_11 до опору, наказали останньому мовчати, накинули на його голову куртку, у яку останній був одягнений, зв`язали йому руки за спиною. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, з салону автомобіля марки «ЗАЗ», модель «Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_5 , заволоділи майном, яке належить ОСОБА_11 , а саме: магнітолою марки «Піонер», навігатором невстановленої марки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, мобільним телефоном марки «Нокіа» модель «6300», вартістю 600 грн., та грошовими коштами в сумі 3000 гривень. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, зірвали з шиї ОСОБА_11 срібний ланцюжок, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, після чого силоміць примусили останнього сісти до багажнику автомобіля, який в подальшому закрили. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3600 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 15.04.2016 року близько 03 години 00 хвилин разом особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , перебували поблизу будинку № 8, що по вул. Корабельна у м. Житомирі, де водій транспортного засобу марки «ЗАЗ», модель «Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_11 виконував ремонтні роботи вказаного транспортного засобу.
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням погрози насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, яким останній поділився з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . На пропозицію особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, останні погодились, таким чином вступивши в попередню злочинну змову.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 спільно із особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , відповідно до попередньої домовленості, керуючись корисливим мотивом, підійшли до ОСОБА_11 , схопили його за шию та ноги, а після цього повалили на асфальтне покриття проїзної частини вул. Корабельної, що у м. Житомирі. В подальшому, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось в демонстрації заздалегідь заготовленого предмету, ззовні схожого на ніж та вираження наміру його застосування в разі непокори їх вказівкам. Таким чином, подолавши волю ОСОБА_11 до опору, наказали останньому мовчати, накинули на його голову куртку, у яку останній був одягнений, зв`язали йому руки за спиною. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 з салону автомобіля марки «ЗАЗ», модель «Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_4 , заволоділи майном, яке належить ОСОБА_11 , а саме: магнітолою марки «Піонер», навігатором невстановленої марки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, мобільним телефоном марки «Нокіа» модель «6300» вартістю 600 грн., та грошовими коштами в сумі 3000 гривень. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_8 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 зірвали з шиї ОСОБА_11 срібний ланцюжок, який матеріальної цінності для останнього не становить, після чого силоміць примусили останнього сісти до багажнику автомобіля, який в подальшому закрили. Після цього ОСОБА_8 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3600 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15.06.2017р. в частині кваліфікації кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України і кваліфікувати його дії за ч.1 ст.187 КК України, кваліфікувати його дії за менш тяжкою частиною ст.187 КК України та призначити йому мінімальне покарання. Стверджує, що висновок суду про те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, є необгрунтованим з огляду на наступне. Формально оголосивши докази, суд безпідставно посилається на них як на такі, що доводять вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні. Натомість, на думку захисника, вони носять суто формальний характері і навіть у своїй сукупності не доводять взагалі події злочину, не те що встановлюють вину кожного співучасника. Покази обвинувачених доводять, що між ними не було передньої змови на напад, а була прийнята пропозиція ОСОБА_14 втекти від водія таксі, не заплативши йому за поїздку. Після раптового нападу на водія таксі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 стали його співучасниками. Не доводить вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні протокол огляду місця події від 15.04.2016 року, відповідно до якого по вул.Корабельній м.Житомира був оглянутий автомобіль потерпілого ОСОБА_11 марки «ЗАЗ» моделі «Сенс» д.н. НОМЕР_6 , яким встановлено місце вчинення злочину, оскільки, на арк.2-3 вироку містяться покази ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які вказують на інші номерні знаки автомобіля, а покази потерпілого взагалі не містять ідентифікації автомобіля по номерних знаках. Це свідчить також і про те, що судом вказаний доказ не досліджувався взагалі, був формально оголошений як такий, що доводить вину ОСОБА_8 з точки зору місця вчинення злочину, хоча насправді, він не містить ідентифікації місця злочину, оскільки його наявність саме в цьому місці не доводить наявність попередньої змови групою осіб. Не доводить вини ОСОБА_8 протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка погрожувала йому насильством та заволоділа його (потерпілого) майном. Проте, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 дійсно дав покази, що впізнає ОСОБА_8 , однак заперечував те, що саме ОСОБА_8 погрожував йому насильством та заволодів його майном і вказував, що не знає, хто на нього напав. У сукупності із показами потерпілого та ОСОБА_18 можна зробити висновок, що ОСОБА_8 не мав попередньої домовленості на вчинення нападу і не приймав у ньому участі з точки зору інкримінованого йому діяння. Також захисник стверджує, що решта процесуальних документів, а саме пред`явлення особи для впізнання ( ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_20 , ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_21 , ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_22 , ОСОБА_19 не пред`явили для впізнання ОСОБА_21 ) ніяким чином не доводить кваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України. Єдиним доказом вини ОСОБА_8 може вважатись протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2016 року з фото таблицею, в ході якого ОСОБА_8 розказав та показав, як він разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_19 здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 за вказаною адресою. Але, з огляду на те, що на момент постановлення вироку нічого не відомо ні про обвинувачення ОСОБА_23 у інкримінуванні йому ч.2 ст.187 КК України, ні про підозру у вчиненому, сприймати вказаний документ як доказ вказаного злочину, неможливо.
В поданих запереченнях прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_24 просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення. Стверджує, що посилання захисника ОСОБА_9 про те, що судом невірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України як такі, що вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також, що суд безпідставно послався на докази як такі, що доводять вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, надані стороною обвинувачення та оголошені в судовому засіданні, є безпідставними. Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілого, протоколами огляду місця події; протоколом пред`явлення особи для впізнання; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками протоколом огляду відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_8 та іншими доказами.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу. Крім того захисни ОСОБА_9 , посилаючи на той факт, що на час відкриття провадження по її апеляційній скарзі та призначення кримінального провадження до апеляційного розгляду, в матеріалах провадження був відсутній запис судового засідання суду першої інстанції від 15.06.2017 року, і наданий такий запис був тільки на вимогу апеляційного суду під час розгляду даного апеляційного провадження, що на її думку є підставою для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції. Вказану думку також підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 . При цьому у зв`язку з такими додатковими доводами щодо необхідності скасування вироку суду обвинуваченими пояснень щодо обставин вчинення ними кримінальних правопорушень надано апеляційну суду не було.
Прокурор заперечив проти апеляційної скарги захисника, а також проти доводів щодо скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки запис судового засідання існує і його копію було надано апеляційному суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення та доводи обвинувачених та захисників, а також прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зазначених положень Закону судом першої інстанції дотримано.
З наданих суду пояснень обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив факт, що з ОСОБА_15 , обговорювалось питання вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_25 , на що спочатку не погодився, заперечував проти вказаний дій. Але в подальшому погодився, оскільки активно приймав участь у подоланні спротиву потерпілого, а саме зрізав розбитою пляшкою ремінь у в автомобілі потерпілого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти того, що ОСОБА_26 забрав речі потерпілого ОСОБА_27 . Разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_7 зник з місця злочину, спільно розпоряджались відібраним майном Тобто, мала місце попередня змова про вчинення нападу із застосуванням насильства за обставин, викладених у вироку суду. Такі послідовні, узгодженні дії обвинуваченого ОСОБА_8 з іншими учасниками злочину свідчить про попередню змову між ними щодо вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_27 .
Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ст.28 КК України попередня змова групою осіб щодо вчинення злочину можлива на стадії готування до злочину, а також у процесі замаху на злочин. Тобто, до моменту виконання дій щодо реалізації вчинення злочину. При цьому можливий технічний характер розподіл функцій, за якою кожен співучасник виконує певну роль.
Твердження захисника ОСОБА_9 , про те, що покази обвинувачених спростовують наявність попередньої змови, є необгрутованим.
Про це свідчать детальні покази обвинуваченого ОСОБА_7 , надані останнім суду першої інстанції по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_27 за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_28 з посиланнях на те, хто які дії вчиняв, що свідчить про попередню змову між ними, а також підтверджується поясненнями потерпілого наданими в судовому засіданні.
Крім того, твердження захисника спростовується протоколом слідчого експерименту від 19.04.2016 року за участю ОСОБА_8 , згідно якого останній розповів та показав про обставини вчинення злочину, проте, які дії хто з співучасників вчиняв, а також протоколом слідчого експерименту від 19.05.2017 року за участю ОСОБА_7 , згідно якого останній показав хто які дії вчиняв, в тому числі і ОСОБА_8 .. Крім того, протоколи про слідчі експерименти підтверджують і покази потерпілого ОСОБА_27 , які суд першої інстанції детально виклав у вироку суду.
Колегія суддів, звертає увагу, що наявність попередньої змови підтверджується і тією обставиною, що обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_28 вже вчиняли аналогічний злочин щодо іншої особи ОСОБА_13 , що свідчить про попередню змову з метою вчинення нападу, з розподіленням ролей та дій, які мають вчинятися. В подальшому злочин щодо потерпілого ОСОБА_27 згаданими особами був вчинений разом з обвинуваченим ОСОБА_8 фактично тим же способом та аналогічним планом, що лише свідчить про їх попередню змову про вчинення злочину.
Твердження захисника ОСОБА_9 , що покази обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 протилежні, та не доводять наявність між ними попередньої змови, не відповідають обставинам кримінального провадження виходячи з аналізу наведених у вироку суду першої інстанції доказів.
Посилання захисника на недоліки протоколу огляду місця події від 15.04.2016 року, згідно якого був оглянутий автомобіль потерпілого ОСОБА_27 , а також протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_27 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , не спростовують висновку суду про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та не впливають на його кваліфікацію.
Твердження захисника, що не можливо сприймати як доказ вини ОСОБА_8 протокол проведення слідчого експерименту за від 19.04.2017 року за участю ОСОБА_8 , оскільки невідомо, чи висувалась ОСОБА_28 підозра чи оголошувалось обвинувачення є необгрунтованим, виходячи з того, що вказана обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_8 та не є підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом, оскільки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні доводить вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч.2 ст.187 КК України за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_28 .
Крім того також слід зазначити, що вказана слідча дія проводилася з обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_9 , обвинувачений покази надав вільно та чітко, без будь-якого впливу з боку працівників органу досудового слідства, ніяких зауважень щодо проведення вказаної слідчої дії ні з боку обвинуваченого (на той час підозрюваного ) ОСОБА_8 та його захисника, ні з боку понятих, не надходило.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 , підтриманих обвинуваченими та захисником ОСОБА_10 , про те, що відсутність на час призначення апеляційного розгляду в матеріалах даного провадження запису фіксації технічними засобами судового засідання від 15.06.2017 року, є на її думку підставою у відповідності до положень п.7 ч.2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України для скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки такий запис було надано судом першої інстанції на вимогу апеляційного суду до початку апеляційного розгляду кримінального провадження, не може бути розцінено як його безумовна відсутність та як таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке може бути само по собі підставою для скасування вироку суду.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено із врахуванням положень ст.ст. 50, 65-67, 72 КК України та в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України, і підстав для його пом`якшення апеляційним судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає висновки суду про доведеність вини ОСОБА_29 у вчиненні злочину, передбаченого саме ч.2 ст. 187 КК України обгрунтованими та вмотивованими, здійсненими на підставі повного та всебічного встановлення обставин вчинення злочину, оцінки усіх наданих досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів в їх сукупності, з правильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону, та підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку суду, як і його скасування та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді: