ЄУН 174/535/17
н/п 1-кп/174/75/2017
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
08 вересня 2017 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря- ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працює, військовозобов`язаного, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 16 червня 2017 року, близько 10.00 год. знаходився біля гаражу № НОМЕР_1 ГК «Лада», розташованого по вул. Промисловій в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де в останнього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна з вказаного гаражу. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, в цей же день, тобто 16 червня 2017 року, близько 10.05 год., ОСОБА_5 , знаходячись там же, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за допомогою фізичної сили, ривком, відчинив ворота та проник до середини приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованого за вищевказаною адресою, звідки викрав майно, яке належить гр. ОСОБА_4 , а саме: медогонку ручну двохрамочну, бувшу у використанні, вартістю 1533,33 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток у вказаному розмірі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і показав, що 16.06.2017 р. в денний час проходив повз гаражі, що розташовані в кооперативі «Лада» та побачив, що двері з одного з гаражів закриті не щільно. Підійшов ближче і через щілину побачив алюмінієвий бідон, за допомогою фізичної сили відчинив ворота та побачив, що це медогонка, яку забрав, переніс до іншого гаражу, а потім до себе додому, де вона і була в послідуючому вилучена працівниками поліції. З вартістю викраденого майна, встановленої органом досудового розслідування та кваліфікацією його дій згоден. У вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі, усвідомлює протиправність своїх дій, на даний час існує за рахунок тимчасових заробітків, однак має домовленість про постійне працевлаштування, проживає в квартирі, належній його цивільній дружині, мають спільну дитину, але її батьком не записаний.
Потерпілий ОСОБА_4 показав, що приблизно в середині червня 2017 р., точну дату не пам`ятає, йому зателефонував знайомий та повідомив, що відчинені двері належного йому гаража № НОМЕР_1 в кооперативі «Лада», поїхав туди та виявив, що гараж відчинено, зникла медогонка та інше майно, яке для нього цінності не представляє. Звернувся до поліції. Через деякий час працівники поліції повідомили, що медогонку знайшли.
Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, сталі соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Згідно досудової доповіді, складеної Верхньодніпровським МРВ ПС МРУ ВКПП МЮ відносно обвинуваченого, виправлення ОСОБА_5 можливо без позбавлення чи обмеження волі, ОСОБА_5 має середній ризик вчинення повторного правопорушення, тому виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченим, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Крім того, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 постійного місця роботи та сталого доходу, поза розумним сумнівом, зумовлює ризик виникнення суспільно-небезпечної поведінки обвинуваченого у майбутньому, тому на нього також слід покласти обов`язок, передбачений п.3 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язавши працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Призначення такого покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази по справі: медогонку, яка зберігається в камері схову Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 8 від 22.08.2017 р. - слід повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 , п.3 ч.2 ст. 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців , поклавши на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази по справі: медогонку, яка зберігається в камері схову Вільногріського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 8 від 22.08.2017 р. - повернути потерпілому ОСОБА_4 .
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1