Провадження № 1-кп/369/231/18
В И Р О К
іменем України
18.01.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004821 від 05.08.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
05.08.2017 року об 11.09 ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні магазину «Вело-Мото», розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Михайлівська, 1А, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «LG G3 stylus D690» вартістю, відповідно висновку експерта № 12-4/1074 від 31.08.2017 року, 1733,33 грн. з двома сім-картками мобільних операторів, що знаходився в касовій зоні вказаного магазину, після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 1733,33 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого, суду пояснив, що зайшов до магазину «Вело-Мото» та помітив як біля каси лежав мобільний телефон, побачив, що продавець зайнята, тому взяв телефон і вийшов з магазину. Після чого поїхав до м. Києва, де через знайомого продав вказаний телефон за 800 грн., гроші витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що має намір відшкодувати потерпілій шкоду, просив звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що він являється батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого батьківських прав не позбавлений.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що працює продавцем в магазині «Вело-Мото», 05.08.2017 року побачила як до магазину зайшов хлопець, який роздивлявся асортимент магазину, вона була зайнята підбором деталі для іншого покупця, через деякий час невідомий вийшов з магазину, а коли вона повернулась до касової зони, помітила відсутність свого мобільного телефону, вибігла на вулицю, але цього хлопця вже було. В подальшому, вона встановила прізвище невідомого, який викрав у неї телефон, ним виявився ОСОБА_7 , матір якого так, як і потерпіла, працює продавцем. Під час досудового розслідування потерпіла розмовляла як з ОСОБА_8 , так і з його матір`ю щодо відшкодування шкоди, проте шкода їй не відшкодована, тому вона пред`явила позов, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 8474,86 грн. майнової шкоди, яка є вартістю мобільного телефону з аксесуарами на момент їхнього придбання, а також вартістю лікування, яке їй було необхідно у зв`язку з пережитою стресовою ситуацією, а також 5000 грн. моральної шкоди, оскільки викрадення телефону негативно вплинуло на її життя сам телефон був для неї цінною річчю, в пам`яті телефону було багато ділових контактів, дитячих фотографій, більшість з яких відновити не можливо. Цивільний позов просила задовольнити, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він щиро розкаюється у скоєному, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 185 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_5 діяння та дані, які характеризують його особу, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення та перевиховання, а також недопущенням ним вчинення злочинів у майбутньому.
Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження, відносно якого батьківських прав не позбавлений, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як особа, засуджена за умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлений батьківських прав та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Вирішуючи заявлений у справі цивільний позов, суд, керуючись ст. ст. 127-129 КПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, оцінивши доводи потерпілої та надані нею документи на підтвердження заявлених до відшкодування сум, вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 про стягнення 8474,86 грн. майнової шкоди, підлягають задоволенню частково, а саме в частині вартості мобільного телефону 1733,33 грн., оскільки саме в такому розмірі викрадений телефон був оцінений експертним шляхом під час досудового розслідування, та витрат, понесених на лікування в сумі 3377,06 грн., що підтверджується документами, в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню в розмірі 5 тис. грн.

Речові докази в справі відсутні. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, ст. 86 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 197 (сто дев`яносто сім) грн. 74 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0004821.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь потерпілої ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 5110 (п`ять тисяч сто десять) грн. 39 коп. майнової шкоди, та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1