Справа № 306/1351/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.11.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, у порядку ст. 89 КК України не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору.
В ухвалі суду вказується на те, що до обвинувального акту не додано розписки підозрюваного ОСОБА_6 про вручення йому копії обвинувального акту, а відмова останнього від отримання копії обвинувального акту належним чином не оформлена, у зв`язку із чим, не може вважатися належним доказом, що засвідчує відмову від отримання копії обвинувального акту. При цьому, вказується на те, що в жодній із трьох доданих до обвинувального акту розписок не міститься підпису ОСОБА_6 , не зазначено яку процесуальну дію проведено за участі понятих і на підставі якого документу встановлено особи цих понятих, що ставить під сумнів те, що прокурором належним чином встановлено їх особи. Крім того, в ухвалі вказується й на те, що в матеріалах справи наявні квитанції про надсилання ОСОБА_6 копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування рекомендованим поштовим відправленням, однак відсутня розписка останнього про отримання даного поштового відправлення.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що ОСОБА_6 відмовився від отримання копії обвинувального акту в присутності свого захисника та двох понятих, що також підтверджується й особистим записом ОСОБА_6 у розписці про вручення копії обвинувального акту. При цьому, вказує на те, що копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування була направлена за місцем проживання ОСОБА_6 , і факт отримання останнім даних документів підтверджується відповідним повідомленням поштового відправлення, що свідчить про те, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні вжито всіх заходів для забезпечення та виконання вимог кримінального процесуального закону та недопущення порушення прав ОСОБА_6 .. Крім того, вказує й на те, що 27.02.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, від отримання копії якої останній відмовився, а 27.03.2017 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри з роз`ясненням його прав, яку останній отримав, про що свідчать відповідні записи. Просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана прокурором ухвала є законною, а подана апеляційна скарга не обґрунтованою. Посилається на те, що кримінальне провадження щодо нього здійснюється незаконно, всі матеріали кримінального провадження, у тому числі й обвинувальний акт, є сфальсифікованими та недопустимими, під час досудового розслідування слідчий та прокурор грубо порушували його права, не дотримувались вимог Конституції України та кримінального процесуального закону. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обгрунтованим, і заперечують щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акту, суд діяв відповідно до положень ст. 314 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта. Надання суду інших документів, окрім передбачених ч. 4 ст. 291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що до обвинувального акту не додано розписки підозрюваного ОСОБА_6 про вручення йому копії обвинувального акту, а відмова останнього від отримання його копії належним чином не оформлена, у зв`язку із чим, не може вважатися належним доказом, що засвідчує відмову від отримання копії обвинувального акту, є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у жодній із трьох доданих до обвинувального акту розписок не міститься підпису ОСОБА_6 , не зазначено яку процесуальну дію проведено за участі понятих і на підставі якого документу встановлено особи понятих, що ставить під сумнів те, що прокурором належним чином встановлено їх особи.
Під час розгляду апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 підтвердив, що особи понятих, на які міститься посилання у протоколі відмови обвинуваченого від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були встановлені зі слів останніх, оскільки поняті не мали при собі будь-яких документів, у підтвердження їх осіб, що вказаний недолік не дає підстав для повернення прокурору обвинувального акту.
Крім того, судом вірно встановлено, що в матеріалах справи наявні квитанції про надсилання ОСОБА_6 копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування рекомендованим поштовим відправленням, однак відсутня розписка останнього про отримання даного поштового відправлення, що не дає підстав для висновку, що саме ОСОБА_6 отримав копії обвинувального акту. Отримання копії обвинувального акту іншими особами, а не підозрюваним, свідчить про недотримання прокурором вимог передбачених ст. 293 КПК України.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що до обвинувального акту не додані всі, передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України, документи, а також відсутні відомості про вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_6 , що у свою чергу свідчить про порушення положень цієї норми процесуального права.
Указані порушення, на думку апеляційного суду є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваного, і перешкоджають суду повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження, і можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.
Тому ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту колегія суддів вважає законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вищенаведених обставин та порушень, і не свідчать про незаконність та необґрунтованість судового рішення.
У зв`язку з наведеним, такими, що не суперечать висновку суду про повернення обвинувального акту прокурору й спростовані матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд визнає й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 відмовився від отримання копії обвинувального акту в присутності свого захисника та двох понятих, що також підтверджується й особистим записом ОСОБА_6 у розписці про вручення копії обвинувального акту; що копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування направлені за місцем проживання ОСОБА_6 , і факт отримання останнім даних документів підтверджується відповідним повідомленням поштового відправлення, що свідчить про те, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні вжито всіх заходів для забезпечення та виконання вимог кримінального процесуального закону та недопущення порушення прав ОСОБА_6 ; що 27.02.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, від отримання копії якої останній відмовився, а 27.03.2017 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри з роз`ясненням його прав, яку останній отримав, про що свідчать відповідні записи.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі прокурор не вказує.
Враховуючи наведене, апеляційний суд також вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Вказані порушення вимог КПК України апеляційний суд вважає такими, що призвели до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: