Справа № 352/1509/16-к
Провадження № 1-кс/352/254/17
У Х В А Л А
про арешт майна
15 вересня 2017 р. м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
секретаря ОСОБА_3
розглянув клопотання прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000356 від 06.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Клопотання надійшло до суду 07.09.2017 року.
Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 05 серпня 2016 року в Тисменицький відділ поліції ГУ НП в Івано-Франківській області поступило подання державного виконавця Тисменицького районного управління юстиції про умисне невиконання рішень Тисменицького районного суду, зокрема: про повернення ОСОБА_4 земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:0858 площею 0,2000 га та :07:001:0859 площею 1,1120 га в урочищі "Рінь" з чужого володіння Загвіздянській сільській раді; про повернення ОСОБА_5 земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:0856 площею 1,1121 га та :07:001:0875 площею 0,4101 га в урочищі «Рінь» з чужого володіння Загвіздянській сільській раді; про повернення ОСОБА_6 земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0860 площею 0,4307 га в урочищі «Рінь» з чужого володіння Загвіздянській сільській раді; про повернення ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0855 площею 0,2001 га в урочищі «Рінь» з чужого володіння Загвіздянській сільській раді; про повернення ОСОБА_8 земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0864 в урочищі «Рінь» з чужого володіння Загвіздянській сільській раді.

В ході досудового розслідування встановлено, що на даний час вищевказані земельні ділянки залишаються неповернутими з чужого незаконного володіння Загвіздянській сільській раді Тисменицького району.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно інформації Держгеокадастру в Тисменицькому районі земельна ділянка за кадастровим номером :07:001:0855 площею 0,2001 га, яка розташована в урочищі Рінь, Загвіздянської сільської ради Тисменицького району належить ОСОБА_7 на договору купівлі-продажу від 13.01.2014 року. 17 липня 2017 року земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0855 площею 0,2001 га, яка розташована в урочищі Рінь, Загвіздянської сільської ради Тисменицького району та належить ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні

№ 0000356.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Метою накладення арешту на земельну ділянку є запобігання відчуження вказаної земельної ділянки.

Прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Хоча про час та місце судовго розгляду належним чином повідомлялися.
Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, щоземельна ділянка за кадастровим номером :07:001:0855 площею 0,2001 га, яка розташована в урочищі Рінь, Загвіздянської сільської ради Тисменицького району, власником якої являється ОСОБА_7 , може бути використана як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Постановою слідчого від 17.07.2017 року дану земельну ділянку визнано речовим доказом.
Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :07:001:0855 площею 0,2001 га, яка розташована в урочищі Рінь, Загвіздянської сільської ради Тисменицького району, власником якої являється ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1