Справа № 214/1613/18
1-кп/214/515/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002177 від 04.12.2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні надав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 на 60 діб, оскільки один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується вказана особа, відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий, може переховуватись від суду, вчинити нові злочини та впливати на свідків, тому вважає, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи за необхідне обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, має ряд тяжких захворювань щодо яких потребує лікування.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки один із злочинів в яких обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, обвинувачений не працює, тісних соціальних зв`язків не має, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, не має законних джерел існування, раніше судимий, знаходячись на волі може продовжити свою злочинну діяльність.
Виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків.
Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а отже наявні підстави та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою строком на шістдесят днів.
Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Разом з тим, приймаючи вказане вище рішення, хоча судом і враховані посилання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про наявність у останнього постійного місця проживання, однак вони не спростовують наявності ризиків за встановлених вище обставин.
Доводи захисника про наявність в обвинуваченого тяжких захворювань матеріалами справи не підтверджено.
За вище вказаних обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 110,315, 369, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України, строком на 60 днів, тобто строком до 14 години 59 хвилин 14 травня 2018 року включно.

Визначити заставу в розмірі 352 400 гривен, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти під заставу.
У разі звільнення під заставу покласти на ОСОБА_3 обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1