Справа № 192/1602/17
Провадження № 1-кп/192/177/17
В И Р О К
Іменем України
"22" листопада 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000680, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань (№ 4)», не працює, має неповну середню освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

1.)22 червня 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2.)11 червня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2013 року ОСОБА_3 вироком Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було засуджено за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 08 серпня 2013 року ОСОБА_3 прибув для відбування покарання до Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)», що розташована в с. Аполлонівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, Військове містечко, 37. В період відбування покарання, ОСОБА_8 систематично порушував встановлений режим відбуття покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи, на виховні заходи не реагував.

18 вересня 2017 року начальник відділення СПС №4, капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 , ознайомившись з графіком двогодинного залучення засуджених відділення соціально-психологічної служби №4 до робіт відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України встановив, що черговим є ОСОБА_3 , після чого викликав останнього до свого службового кабінету і близько 09 год. 40 хв. цього ж дня повідомив йому, що той є черговим згідно графіка двогодинного залучення засуджених відділення соціально-психологічної служби №4, вказав йому територію для прибирання, а саме підлогу приміщення коридору розташовану в приміщенні відділення соціально-психологічної служби №4 в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», та забезпечив його усім необхідним інвентарем (віник, совок, ганчірка, відро з водою та швабра).

Проте ОСОБА_3 , в присутності інших працівників ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, достовірно усвідомлюючи, що 22 червня 2017 року до нього було застосовано стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці, приступити до прибирання вказаної йому території відмовився в категоричній формі, хоча стан здоров`я дозволяв йому це зробити, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)».

Після цього начальник відділення СПС №4 ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 , роз`яснив ОСОБА_3 положення кримінального законодавства викладені в ст. 107 та ч. 5 ст. 118 КВК України та попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Після цього повторно запропонував ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення №4 соціально-психологічної служби ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», але ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив та відкрито, умисно в присутності інших працівників адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» не маючи поважних причин, відмовився виконувати законні вимоги адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», де він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав та пояснив, що дійсно відмовився від прибирання, наприкінці літа 2017 року в Солонянській виправній колонії, оскільки вважає, що дані дії повинні робити інші особи, до цього все літо він провів в приміщенні камерного типу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ступеню інвалідності немає, за місцем відбування покарання характеризується негативно, має двох неповнолітніх дітей.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ст. 391 КК України, оскільки призначенням даного виду покарання буде досягнуто мети покарання визначеної ст. 50 КК України.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Палоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року.

При цьому строк покарання обвинуваченому слід визначити з дня ухвалення даного вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року до покарання за цим вироком, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком один рік п`ять місяців.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 22 листопада 2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1