27.09.2017 Справа № 756/7257/17
№ 1-кп/756/649/17
№ 756/7257/17-к

В И Р О К
Іменем України
27 вересня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, такого, що офіційно не працевлаштований, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
28 квітня 2017 року приблизно о 11-ій годині 20 хвилин ОСОБА_7 на прибудинковій території поблизу будинку № 1, що на площі Оболонська м. Києва, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушуючи п. 10.9 Правил дорожнього руху, розпочав рух заднім ходом, не пересвідчившись перед цим, що це буде безпечно та не створить перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, а також для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, унаслідок чого здійснив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: закритої травми лівого плеча: перелом плечової кістки по лінії хірургічної шийки зі зміщенням уламків; закритої травми правого передпліччя (ліктьового суглобу): перелом ліктьового відростку ліктьової кістки та голівки променевої кістки зі зміщенням уламків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав та показав, що 28 квітня 2017 року приблизно о 11-ій годині 20 хвилин він знаходився у власних справах на прибудинковій території поблизу будинку № 1, що на площі Оболонська м. Києва, де керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух заднім ходом, не пересвідчившись перед цим, що це буде безпечно, унаслідок чого здійснив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 . У вчиненому кається. Цивільний позов визнав частково.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 28 квітня 2017 року приблизно о 11-ій годині 20 хвилин вона знаходився поблизу імпровізованого ринку на прибудинковій території поблизу будинку № 1, що на площі Оболонська м. Києва. У цей час автомобіль марки «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснив на неї наїзд. Унаслідок наїзду вона впала та отримала тілесні ушкодження.
Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою, 28 квітня 2017 року було оглянуто прибудинкову територію, що поблизу будинку № 10 по проспекту Оболонському м. Києва, де відбувся наїзд автомобіля марки «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_5 (а.с. 62-66).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №718 від 22 травня 2017 року, дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_5 мали місце такі ушкодження у виді: закритої травми лівого плеча: перелом плечової кістки по лінії хірургічної шийки зі зміщенням уламків; закритої травми правого передпліччя (ліктьового суглобу): перелом ліктьового відростку ліктьової кістки та голівки променевої кістки зі зміщенням уламків. Вказані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (а.с. 74-78).
Згідно з висновком автотехнічної експертизи №12-1/907 від 16 травня 2017 року в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «ЗАЗ Forza» ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.9 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ЗАЗ Forza» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання пункту 10.9 Правил дорожнього руху. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «ЗАЗ Forza» ОСОБА_7 експертом з технічної точки зору вбачаються невідповідність вимогам пункту 10.9 Правил дорожнього руху. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля марки «ЗАЗ Forza» ОСОБА_7 вимогам пункту 10.9 Правил дорожнього руху (а.с. 82-87).
За таких обставин, суд, з огляду на досліджені у судовому засіданні та проаналізовані докази по справі, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведена.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, судом ураховується його вік, відношення до вчиненого, матеріали, що характеризують, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, однак займається суспільно-корисною працею, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, саме це покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, ураховуючи обставини справи та особу винного, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливі без відбування покарання та вважає за доцільне звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Суд вважає за необхідне не призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбав лення права керувати транспортними засобами, оскільки останній на даний час, хоч офіційно не працевлаштований, однак працює водієм, та зазначена робота є у нього єдиним джерелом доходу, позбавлення права керування транспортними засобами може перешкодити виконанню останнім цивільно-правових обов`язків перед потерпілою.
До початку судового слідства у відповідності до ст. 128 КПК України потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, який був уточнений 23 серпня 2017 року.
У своєму позові потерпіла просить стягнути з ОСОБА_7 та Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» завдану злочином матеріальну шкоду у сумі 32 627 (тридцять дві тисячі шістсот двадцять сім) грн. 36 коп., а також з ОСОБА_7 й Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 65 254 (шістдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 72 коп. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
У судовому засіданні Акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» залучено до справи як співвідповідача.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити цивільний позов в межах доведеності, потерпіла просили задовольнити цивільний позов у повному обсязі посилаючись на доведеність всіх обставин, захисник та обвинувачений просили задовольнити позов частково.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд ураховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.
Відповідно до страхового полісу серії АІ /9916255, в АТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , яким встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 (двісті тисяч) грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 (сто тисяч) грн., та строк дії якого на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не сплив.
Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому вказаним законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до копій наданих документів, фіскальних чеків та накладних на придбання ліків та медикаментів (а.с. 16-41), витрати потерпілої на лікування становлять 30 207 (тридцять тисяч двісті сім) грн. 36 коп.
За наведених обставин, суд вважає доведеним та таким, що підлягають задоволенню витрати на придбання ліків, медикаментів та супутніх витрат, що були понесенні у зв`язку з отриманням ОСОБА_5 тілесних ушкодженьна суму 30 207 (тридцять тисяч двісті сім) грн. 36 коп., яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування».
Також, потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути витрати, понесені у зв`язку із: сплатою за договором добровільного страхування у ПрАТ «СК «САТІС» у сумі 720 грн.; сплатою благодійного внеску до БО «Благодійний фонд сприяння розвитку інституту травматології та ортопедії» у сумі 1700 грн., та обґрунтовує понесені витрати відповідними копіями документів (а.с. 23, 31). Разом з тим, дослідивши зазначені квитанції, суд вважає, що сплати у сумі 720 грн. та 1700 грн. були здійсненні ОСОБА_5 добровільно, що стверджується наданими самою ж потерпілою документами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На підставі викладеного, суд вважає, що протиправність дій ОСОБА_7 та наявність причинного зв`язку між шкодою завданою потерплій ОСОБА_5 і протиправним діянням обвинуваченого доведена в повному обсязі.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад справедливості, розумності та зважає на вік потерпілої, її моральні страждання у зв`язку із завданням шкоди її здоров`ю, а також те, що відновлення здоров`я останньої потребує значного часу, та вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди задовольнити на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.
Згідно зі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди Акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» підлягає задоволенню в сумі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 37 коп.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 (і.н. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 48 489 (сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 63 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 30 207 (тридцять тисяч двісті сім) грн. 36 коп. та 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 37 коп. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 (і.н. НОМЕР_2 ) на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 83 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1