Провадження № 11-кп/780/19/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 13.02.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

з участю:

прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корець Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано невинним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України і виправдано за недоведеністю, що в його діях є склад вказаних злочинів

та
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Лисичанськ Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано невинним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України і виправдано за недоведеністю, що в його діях є склад вказаних злочинів

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_16 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_16 в частині залишення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року про виправдування ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України та виправдування ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 187 КК України без зміни скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 було пред`явлене обвинувачення в тому, що вони 22 серпня 2015 року о 01 годині 30 хвилин за попередньою змовою між собою та невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Машиністівська, 10, використовуючи предмети, візуально схожі на холодну та вогнепальну зброю, відкрито заволоділи майном ОСОБА_17 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A3», вартістю 5 161 грн., мобільним телефоном марки «Samsung», невстановленої моделі, грошовими коштами у сумі 450 грн., майном ОСОБА_18 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A3», вартістю 5 161 грн., грошовими коштами у розмірі 200 грн., золотою обручкою, вартістю 2 543 грн., срібним ланцюжком з кулоном у формі трикутника з блакитним каменем та майном ОСОБА_19 , мобільним телефоном марки «Samsung GT-S7262», вартістю 3 607 грн., грошовими коштами у сумі 200 грн., окулярами чорного кольору. Після чого, ОСОБА_16 та ОСОБА_13 та невстановлені досудовим розслідуванням особи з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Крім того, 26 серпня 2015 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_13 , вийшовши на проїжджу частину дороги та тримаючи в руках макет масово-габаритного автомата «АКС-74У» № НОМЕР_1 зупинив автомобіль марки «Пежо-407», д/н НОМЕР_2 , який рухався по автодорозі «Київ-Ходосівка», направивши вказаний макет в бік ОСОБА_20 , який керував вищевказаним автомобілем, погрожуючи предметом, схожим на автомат, наказав останньому вийти із салону автомобіля. Після того як ОСОБА_20 вийшов з автомобіля, ОСОБА_13 , тримаючи в руках макет автомата, наніс один удар прикладом даного предмету в область носа. Від вказаного удару ОСОБА_20 похитнувся та випустив з правої руки мобільний телефон марки «Iphone 5» вартістю 4648 грн. з сім-картою оператора «Лайф» на землю. В цей час ОСОБА_13 , піднявши вказаний телефон, поклав його до правої кишені своїх штанів. Після чого з місця злочину зник, майном розпорядився за власним розсудом.
Крім того, 26 серпня 2017 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_13 , перебуваючи в громадському місті перехресті вулиць Леніна та Лугова в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із хуліганських спонукань, нехтуючи встановленими в суспільстві нормами моралі в частині спокійного відпочинку громадян в нічний час, вийшов на проїжджу частину дороги та тримаючи в руках заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, ззовні схожий на автомат «Калашникова», зупинив легковий транспортний засіб марки «Пежо-407», д/н НОМЕР_2 , який рухався по автодорозі «Київ-Ходосівка», направивши при тому предмет, схожий на автомат в бік ОСОБА_20 , який керував вищевказаним транспортним засобом.
В подальшому, погрожуючи заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, зовні схожим на автомат, наказав останньому вийти із салону автомобіля. Після того як ОСОБА_20 вийшов з транспортного засобу, ОСОБА_13 безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, умисно наніс один удар предметом, зовні схожим на автомат «Калашникова» по обличчю, а саме в область носа, в результаті чого ОСОБА_20 похитнувся та випустив з правої руки мобільний телефон марки «Iphone 5» з сім-карткою оператора «Лайф» на землю. В цей час ОСОБА_13 , піднявши вказаний телефон поклав його до правої кишені своїх штанів.
Своїми хуліганськими діями ОСОБА_13 , згідно довідки, виданої ЦРЛ Києво-Святошинського району, спричинив ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді ПХО та саден.
Крім того, ОСОБА_16 було пред`явлене обвинувачення у тому, що він у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав патрони та вибухівку.
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, ОСОБА_16 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу вказаного злочину. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року залишено без зміни. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року в частині визнання ОСОБА_16 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдання його за недоведеністю в його діях складу вказаного злочину залишено без зміни.
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, ОСОБА_13 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України, а ОСОБА_16 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України та виправдано за недоведеністю в їх діях складу вказаних злочинів, оскільки суд першої інстанції оцінивши зібрані по справі докази, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що беззаперечних та переконливих доказів вини ОСОБА_16 та ОСОБА_13 не було здобуто, а обсяг обвинувачення їх за статтями, за якими їм пред`явлено обвинувачення, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження скасувати, провести судове слідство, дослідити матеріали кримінального провадження, документи, які мають значення для прийняття законного рішення у справі та ухвалити новий вирок, яким
визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 263 КК України 5 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 296 КК України 5 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам кримінального провадження, зокрема, суд, оцінюючи покази потерпілих та інші докази при наявності суперечностей, які мають істотне значення для вирішення справи, належним чином не вмотивував, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші.
На думку прокурора, вина ОСОБА_16 та ОСОБА_13 підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, вказав, що аналіз показань ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також співставлення їх з іншими доказами, зібраними по справі, дають достатні підстави вважати, що такі свідчення останніх є неправдивими, даними з метою уникнення справедливого покарання.
Прокурор зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показам потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та не досліджено диски з файлами відеозаписів камер спостереження в приміщенні сауни та ломбарду.
В запереченнях на апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_15 , котрий діє в інтересах ОСОБА_13 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни. На думку захисника, суд дав належну оцінку доказам по справі, обґрунтовано визнаючи певні докази недопустимими та прийняв законне рішення. Захисник зазначив, що докази, зібрані по справі є недостатніми для обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів, а показання потерпілих є неправдивими та суперечливими. Крім того, захисник посилається на те, що ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 21-26 серпня 2016 року перебуваючи на території м. Києва займались проституцією та забезпечували організацію з надання інтимних послуг. За фактом неправдивих показів та сутенерства проводиться досудове розслідування.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника адвоката ОСОБА_15 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_14 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, провівши частково судове слідство, судові дебати та надавши останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
Цих вимог закону, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено вищезазначеним особам обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку були дослідженні надані стороною обвинувачення докази, а саме:
- обвинувачений ОСОБА_16 вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та суду пояснив, що під час Революції Гідності він зі свого місця проживання Луганської області приїхав в м. Київ, був добровольцем в зоні АТО. Лукащука знає по службі. В м. Київ він приїхав 25 серпня 2015 року у відпустку, проживав у знайомого ОСОБА_22 у будинку в с. Губниха, який належить матері останнього. Там же деякий час був і ОСОБА_23 . Коли ОСОБА_24 приїхав з АТО в с. Губниха, там вже були його двоюрідний брат ОСОБА_25 та ще один хлопець на прізвище ОСОБА_26 . У с. ОСОБА_27 він пробув декілька днів та потім поїхав в м. Київ разом з ОСОБА_23 . В ніч з 21 на 22 серпня 2015 року на мобільний телефон ОСОБА_23 зателефонував знайомий та запросив приїхати відпочити. Разом з ОСОБА_23 вони поїхали за адресою, вказаною знайомим, та прибули до сауни, де вже були дівчата, яких замовили за викликом. Звідки ці дівчата приїхали ОСОБА_24 не відомо, як і невідомо, хто їх замовляв за викликом. У приміщенні сауни він був відокремлено від інших, по вигляду дівчат, які там перебували, не можна було сказати, що в них, щось викрали, що їм чимось погрожували. У дівчат він нічого не забирав, їм нічим не погрожував, в статеві відносини з цими дівчатами не вступав, оскільки це суперечить його нормам поведінки. У сауні він пробув до ранку, вранці поїхав звідти на автомобілі, чий це автомобіль не знає, проте, коли він сів до салону автомобіля, то побачив паспорти дівчат, що викликало в нього здивування, тому паспорти він повернув дівчатам;
- обвинувачений ОСОБА_13 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та суду показав, що він є постійним мешканцем м. Києва. Був мобілізований та проходив службу в зоні АТО, де познайомився з ОСОБА_28 . Після проходження служби він повернувся за місцем постійного проживання. В ніч з 21 на 22 серпня 2015 року разом з ОСОБА_24 вони перебували на автомийці по вул. Сиваській в м. Києві, де відпочивали у спеціально відведеному для цього приміщенні. Йому зателефонував знайомий ОСОБА_29 та запросив в сауну відпочити, попаритися. В сауні було взято в оренду три поверхи. В ОСОБА_30 він був з ОСОБА_24 , відпочивали до ранку. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 привезли дівчат. ОСОБА_31 дівчата попросили відвезти їх додому, проте ОСОБА_25 відповів, що він випив, тому може довезти дівчат тільки до траси. Вони виїхали та проїхали метрів 300, побачили патрульний автомобіль «Тойота Пріус», патрульні їх зупинили та почали стріляти, хоча ніхто не чинив опору. Патрульні поклали їх на землю обличчям донизу. ОСОБА_32 він вперше побачив в залі судового засідання, ніяких тілесних ушкоджень йому не наносив. У дівчат він нічого не забирав та не бачив, щоб це хтось робив. Дівчата вели себе нормально, в сауні перебували працівники, які могли визвати міліцію, якби в сауні чинились якісь протизаконні дії. На думку ОСОБА_23 питання все в тому, що дівчатам, які приїхали за викликом, не доплатили за надані сексуальні послуги, які коштували по 1500 грн. за годину;
- потерпіла ОСОБА_18 суду показала, що 21 серпня 2015 року ввечері вона відвезла свою доньку до знайомої та разом з ОСОБА_33 поїхала відпочивати до ОСОБА_34 за адресою, на скільки вона пам`ятає АДРЕСА_4 , де була також подруга ОСОБА_35 ОСОБА_36 , прізвище якої вона не пам`ятає. Пізно ввечері ОСОБА_37 запропонувала ОСОБА_38 та ОСОБА_39 поїхати до свого знайомого ОСОБА_40 , який зателефонував ОСОБА_41 , поїхати відпочити. На дану пропозицію вони погодились та разом вчотирьох поїхали на таксі, яке, начебто, викликала ОСОБА_37 , вони поїхали на АДРЕСА_5 , якщо вона не помиляється в адресі. Дану адресу повідомила ОСОБА_37 , сказала, що вони їдуть до друга в гості, неподалік, сам номер будинку вже хтось сказав дорогою. Цей будинок по АДРЕСА_6 був, якщо вона не помиляється, зліва. Коли вони під`їхати, ОСОБА_37 зателефонувала комусь, потім вийшов молодий чоловік, який представився ОСОБА_42 та запропонував пройти до квартири. У квартиру зайшли всі вчотирьох та ОСОБА_43 . Квартира знаходиться на другому поверсі. На кухні був хлопець, який представився ОСОБА_29 , їм почали пропонувати випити горілки. Більш нікого у квартирі не було. Зоріна стояла на кухні при вході справа. Вони відмовились та ОСОБА_43 сказав, що піде за вином, після чого пішов. Зоріній не сподобались ОСОБА_43 та ОСОБА_29 , розмова не клеїлась, потім ОСОБА_43 зайшов вже з ОСОБА_44 . Лукащук зайшов з автоматом та почав кричати, щоб всі кинули свої мобільні телефони, при вході зліва сиділа ОСОБА_45 . При цьому ОСОБА_29 забрав у неї телефон, дістав пістолет, почав розмахувати службовим посвідченням, погрожував пістолетом. Про те, що він ОСОБА_46 їй стало відомо, оскільки протягом ночі в розмовах між собою його називали ОСОБА_47 , прізвище їй стало відомо пізніше. Якою рукою ОСОБА_46 схватив її сумку вона не знає, сумку забирав точно він, у сумці були паспорт, косметичка, гаманець з 400-450 грн. Сумка приблизною вартістю 600 грн., гаманець 200 грн. ОСОБА_46 забрав у неї та Юлі сумки та кинув їх на диван. Після цього ОСОБА_29 приставив їй до скроні пістолет та вивів в іншу кімнату, де сказав, що зараз їх всіх будуть виводити та всі повинні вести себе спокійно, в противному разі він подарує їй кулю. В цей же час ОСОБА_48 завів у кімнату ОСОБА_49 . Про те, що прізвище ОСОБА_50 , вона дізналась в ході досудового розслідування, оскільки він здав її телефон в ломбард. Особисто їй пояснили, що необхідно спокійно вийти, не чинити опору. Конюшу вона побачила вже пізніше, коли їх вивели з будинку по вул. Саксаганського та посадили в автомобіль, де на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_24 . Її особисто та ОСОБА_49 виводив з будинку ОСОБА_51 . Що робив ОСОБА_23 вона не знає. Її вивели та разом з ОСОБА_52 , посадили в машину, потім до них підсів ОСОБА_43 , потім ще хтось підійшов, щось сказав, а також чи водію, чи ОСОБА_24 наказав дивитися за ними. Через деякий час вони поїхали. Про те, що він ОСОБА_53 з`ясувалось пізніше в процесі слідства. Зоріна має гарну зорову пам`ять. Хто був за кермом вона не пам`ятає. Коли її посадили в автомобіль, ОСОБА_24 просто сидів та не вчиняв ніяких активних дій. Також ніяких дій щодо неї не вчиняв водій цього автомобіля. Чи був водій в автомобілі, коли вона туди сіла, пригадати не може. Водія вона пригадати не може, можливо це ОСОБА_23 , але вона точно не пригадує. Коли вона перебувала в автомобілі разом з ОСОБА_52 , то ОСОБА_51 виходив з автомобіля та з кимось спілкувалась, після цього він привів ОСОБА_54 , яку посадив до них на заднє сидіння. В цей час начебто водій та пасажир були в автомобілі, але вона точно сказати не може. Після цього вони постояли хвилин дві та автомобіль рушив з місця. На цей час в автомобілі знаходився водій, на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_24 , на задньому пасажирському сидінні по середині вона, поряд ОСОБА_55 та ОСОБА_45 . Який був маршрут вона не може сказати, оскільки погано знає місто та їй було не до того, щоб роздивлятися по сторонам. По місту вони катались дуже довго до того, як їх привезли до сауни, за якою адресою вона не пам`ятає, це в ОСОБА_56 чи ні не знає, де чекали, поки під`їде інша машина, якою привезли ОСОБА_57 . Дорогою їм заборонили говорити, хто точно заборонив чи водій, чи ОСОБА_24 сказати не може, хтось із них під час їзди сказав, щоб вони мовчали, щоб не розмовляли між собою. Поряд з сауною були приватні будинку. Автомобіль зупинився біля приватного будинку неподалік від сауни, там була вивіска «Сауна», зупинилися зліва від вивіски. Зупинились та сиділи в автомобілі, з автомобіля їх вивели ОСОБА_23 , оскільки вона пригадує, що він був за кермом. Лукащук підійшов, відкрив дверцята автомобіля та наказав всім «Вилазити з автомобіля». До них підійшов ОСОБА_51 та сказав, щоб вони розбились групками, взяли під руки молодих людей та спокійно зайшли, не піднімали галасу, щоб не виникло ніякої підозри. Вона була налякана, тому не звала на допомогу. Їх завели в сауну, сауна двоповерхова, завели на другий поверх, закрили у кімнаті разом з ОСОБА_58 . Конюша відносно неї ніяких дій не вчиняв. На другий поверх їх завів ОСОБА_51 . Де був в той момент ОСОБА_24 не знає, але він перебував у сауні. Вона його побачила потім, коли він зайшов разом с усіма в кімнату на другому поверсі. У кімнаті на другому поверсі були всі: вона, ОСОБА_55 , ОСОБА_59 , ОСОБА_37 , ОСОБА_45 , ОСОБА_60 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_46 , ОСОБА_29 . Коли зайшов ОСОБА_24 , то сів на диван. Через якийсь час ОСОБА_29 вивів її на балкон покурити, там пробули хвилин 20, нікого не звала на допомогу, оскільки боялась, після цього її ОСОБА_29 повів у кімнату на першому поверсі, де примушував вступити в статевий зв`язок та зайнятися оральним сексом, в цій же кімнаті перебувала ОСОБА_55 , яка спала. Потім у кімнату зайшов ОСОБА_51 та сказав, що потрібно всіх збирати і тільки під ранок її підняли на другий поверх. В цій кімнаті вона не може сказати, чи був на той час ОСОБА_24 , це була інша кімната, ніж та, де їх закривали з самого початку. Там вже була ОСОБА_37 та ОСОБА_60 , також зайшов ОСОБА_51 та сказав, що, якщо ОСОБА_37 не скаже пін-код банківської картки, то над ними будуть знущатися. У ОСОБА_35 вимагали сказати пін-код карти ОСОБА_51 та ОСОБА_60 , ОСОБА_60 вдарив ОСОБА_57 по голові, ОСОБА_51 сказав, щоб він не бив. Потім ОСОБА_51 чомусь вийшов з кімнати. В цей час ОСОБА_60 завів її у ванну кімнату, де схиляв до орального сексу, погрожував відрізати манікюрними ножицями соски. Після цього зайшов ОСОБА_51 та сказав, навіщо він це робить, сказав ОСОБА_38 , щоб вона одяглася. На першому поверсі вона була роздягнута, потім ОСОБА_60 їй дозволив одягнутися, одягнута вона дійшла до другого поверху, потім ОСОБА_60 заставив її роздягнутися знову та схиляв до орального сексу. ОСОБА_51 накричав на ОСОБА_61 та завів ОСОБА_62 в душ, сказав, щоб вона гарно помилась, потім загорнув в одіяло та вивів на перший поверх, де в кімнаті були всі, крім ОСОБА_40 . Конюша також був у кімнаті, нічого не робив. Потім зайшла якась людина, хто не пам`ятає, та сказала, що потрібно збиратися. Вона одягнулась. Її примусили зібрати всі речі, сумочки, з яких все було викинуто. Вона зібрала косметичку, порваний гаманець, зібрали свої речі, не сортуючи їх. При цьому ОСОБА_24 та ОСОБА_23 просто стояли. Після цього її вивели з сауни та посадили в машину чорного кольору на заднє пасажирське сидіння, де були ОСОБА_37 та ОСОБА_36 чи ОСОБА_55 , точно не пам`ятає, при цьому ОСОБА_51 сказав схилити голову та покласти зверху на голову руки. В автомобілі находився ОСОБА_51 на пасажирському сидінні, хто був за кермом не пам`ятає. Після цього вони рушили, куди їхали вона не бачила, скільки їхали навіть приблизно сказати не може, зупинились рано вранці. Перед ними автомобіля не було, за ними був автомобіль сірого кольору, чи були в цьому автомобілі люди у неї не було можливості розгледіти. Зупинились в лісі, лісопосадці. ОСОБА_51 вийшов з машини, відчинив двері та сказав, щоб виходили. Коли вони вийшли, то вона побачила всіх ОСОБА_61 , ОСОБА_63 , ОСОБА_24 , які були озброєні, а також вона бачила ще один автомобіль. Коли вона вийшла з автомобіля, то не може сказати, хто і де по відношенню до неї стояв. Чи був серед них ОСОБА_24 точно сказати не може, ОСОБА_23 точно був. Де точно був ОСОБА_23 не знає, по відношенню до неї він не вчиняв ніяких дій. ОСОБА_29 всім сказав йти в ліс, не звертався ні до кого конкретно, сказав всім. ОСОБА_51 відвід їх в кущі за метрів 200. ОСОБА_24 та ОСОБА_23 за ними не пішли. ОСОБА_51 сказав роздягатися. Вони почали роздягатися, але у ОСОБА_64 змінився настрій та ОСОБА_29 та ОСОБА_51 почали знову питати пін-код картки ОСОБА_35 . При цьому ОСОБА_29 давав їй в руки гранату та сказав, що він вийме чеку, якщо ОСОБА_37 не згадає пін-код. Як поводитися з гранатою вона не знала, тому нею не захищалась. ОСОБА_37 перебувала в стресовому стані, тому пін-код не згадала. ОСОБА_29 та ОСОБА_51 пішли та сказали, щоб вони протягом 30 хвилин нікуди не виходили. Вони посиділи приблизно півгодини та пішли. Побачили, що назустріч їде машина, з-за керма вийшов ОСОБА_24 та віддав паспорти пачкою та поїхав, нічого не говорячи. Коли вийшли з лісу, то зупинили автомобіль, та з мобільного телефону водія автомобіля зателефонувала своєму хлопцю ОСОБА_65 , де це точно було не пам`ятає. На таксі вони доїхали до АДРЕСА_4 , де проживала ОСОБА_37 , де зі старого телефону ОСОБА_35 вона зателефонувала ОСОБА_66 та він приїхав за нею через хвилин 40 на своєму автомобілі «Ланос». Вона йому розповіла про те, що з нею відбулось; він її забрав і відвіз додому за її місцем проживанням АДРЕСА_7 , де вона винаймала квартиру. Після всіх цих подій у неї пропав мобільний телефон «Самсунг Галексі А3», який був їй подарований ОСОБА_67 , золота обручка, яка була подарована ним же, ланцюжок з кулоном, який був їй подарований дідом, ланцюжок з ноги зірвав ОСОБА_60 , 400-450 грн. з гаманця. Щодо телефону, то в неї відкрито забрав його ОСОБА_29 , потім цей телефон опинився у ОСОБА_64 , всі прикраси забрав ОСОБА_60 . Документи на мобільний телефон, який у неї викрали, були також у сумочці, та куди поділись не знає. Лукащук з самого початку забрав сумочку чорного кольору, яку потім повернули. Телефони забрали відразу на квартирі. До правоохоронних органів звернулась через декілька днів, звернулась не відразу, оскільки була налякана. До Дніпровського РВ їх відвіз ОСОБА_68 разом з ОСОБА_69 та ОСОБА_52 . В міліції вона написала одну заяву про грабіж, заяву про зґвалтування не писала. Особисто до неї ОСОБА_24 ніяких грабіжницьких дій не вчиняв. Лукащук особисто у неї забрав тільки сумочку, яку поклав на диван, ніяких інших дій щодо неї не вчиняв. Ніяких тілесних ушкоджень вона не отримала, скоріше отримала моральну шкоду. Наскільки їй відомо, що у ОСОБА_35 розлади психіки, тому, можливо, вона і не писала заяву про вчинення злочину. Під час судового провадження цивільного позову про стягнення майнової та/або моральної шкоди не пред`явила, при призначенні покарання вважала, що обвинувачені заслуговують на покарання згідно закону.
Із заявою про вчинення злочину ОСОБА_18 до правоохоронних органів не зверталась, заяву про залучення до кримінального провадження у якості потерпілої подала 26 серпня 2015 року слідчому Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві (том 3 а.с. 214).
- потерпіла ОСОБА_17 суду показала, що 21 серпня 2015 року вона приїхала в гості до ОСОБА_35 , де зустрілися з подругами ОСОБА_34 ОСОБА_70 та ще однією дівчиною на ім`я ОСОБА_36 . Давно не бачились, сиділи, ОСОБА_71 запропонувала поїхати в гості до знайомого, на АДРЕСА_6 , де їх зустрів хлопець, який представився ОСОБА_42 та провів до квартири. Проте, розмова не складалась, ОСОБА_43 вийшов та через декілька хвилин залетів ОСОБА_72 та ще 4-5 чоловік зі зброєю та в масках, почали давати гроші в доларах та в українській валюті в руки, знімали на відео, фотографували, почали бити за те, що вони відмовлялись це робити. Давали ляпаси та тикали в руки гроші. Потім по черзі вивели в машину, привезли до сауни в районі ДВРЗ, по вул. Машиністівська, 10. Сказали, щоб брали під руки та спокійно виходили, завели всіх в одну кімнату, появилась випивка, закуска, заставляли пити, з сумочок забрали телефони та документи. Її вивели в окрему кімнату, дівчат почали тягати. Погрожували зброєю, зброя була у кожного пістолети, автомати, гранати. Лукащук дуже бив дівчат, також повів у кімнату ОСОБА_73 ґвалтувати. Коли вона була у кімнаті, то ОСОБА_24 ґвалтував дівчат. На скільки вона пам`ятає, то дівчат було четверо вона, ОСОБА_59 , ОСОБА_37 та ОСОБА_74 , яку вони називали ОСОБА_75 . З ОСОБА_76 близько товаришувала ОСОБА_37 . На ОСОБА_77 було, на скільки вона пам`ятає, близько шести хлопців. Лукащук забрав сумочку, в якій був телефон «Самсунг», на сауні забрали телефони у кучу. Забирав сумку ОСОБА_29 . Ще був ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_46 та ще один хлопець, який був на сауні, ім`я якого вона не пам`ятає. У неї в сумочці була косметичка, розчіска, телефон, гаманець з грошима в сумі 450-460 грн. Про те, що в неї немає грошей, вона виявила тоді, коли їм повернули сумки у розірваному стані. Із заявою до правоохоронних органів вона звернулась не відразу, оскільки їх залякували. ОСОБА_74 ( ОСОБА_45 ) була сильно побита. В райвідділ міліції їх відвіз хлопець ОСОБА_80 . Смірнову вони зустріли в торговому центрі «Гулівер». В райвідділі хлопець ОСОБА_80 допоміг їм написати заяву, відвів їх до кабінету слідчого. Той, хто відбирав заяву, не знайомий з хлопцем ОСОБА_80 . Дещо в заяві вона писала ручкою, інше друкували на комп`ютері. Її особистий телефон на сайті інтимних послуг не реєструвався, це номер телефону оператора «МТС», документи на цей телефон були у сумочці. Стверджує, що ОСОБА_24 та ОСОБА_43 зґвалтували її в кімнаті сауни, про це вона не заявляла слідству, оскільки їй погрожували друзі чи ОСОБА_24 , чи ОСОБА_23 . На вул. Саксаганського особисто ОСОБА_24 відносно неї нічого не робив. Коли вранці вивозили в ліс, всі були зі зброєю всі погрожували, що саме робив ОСОБА_24 не пам`ятає. ОСОБА_81 вона не пам`ятає. Вона викликала 102, при яких обставинах відмовилась повідомляти. Також відмовилась відповідати на запитання, чи притягувалась вона та ОСОБА_37 до адміністративної відповідальності за проституцію. Під час судового провадження цивільного позову про стягнення майнової та/або моральної шкоди не пред`явила, при призначенні покарання вважала, що обвинувачені заслуговують на покарання згідно закону;
З протоколу прийняття о/у ВКР Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 26 серпня 2015 року заяви ОСОБА_17 слідує, що 21 серпня 2015 року за адресою: м. Київ, вул. Машиністівська, 10 наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_43 та ще вісім невідомих осіб під погрозою зброї заволоділи телефонами, ювелірними виробами та грошима (том 3 а.с. 173). Заяву про залучення до кримінального провадження у якості потерпілої ОСОБА_17 подала 26 серпня 2015 року, при цьому вказала місце свого проживання як АДРЕСА_4 (том 2 а.с. 202).
Постановою № 141 від 18.01.2016 року Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ОСОБА_17 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП у виді 170 грн. штрафу за надання 25 листопада 2015 року о 19.00 сексуальних послуг чоловікам за грошову винагороду (за зайняття проституцією) по АДРЕСА_8 (том 1 а.с. 226).
- потерпілий ОСОБА_20 суду показав, що він неофіційно працює водієм таксі. 26 серпня 2015 року пізно ввечері він взяв трьох пасажирок в центрі м. Києва по вул. Басейній, 10 чи 12, які їхали в с. Ходосіївку. Коли в`їхали в с. Ходосіївка, то дівчата не знали точної адреси та постійно телефонували та уточняли адресу. На перехресті він побачив хлопця та зупинився, тому що далі не знав, куди їхати. На перехресті стояв хлопець у камуфляжній формі. Саме біля нього ОСОБА_82 і зупинився. Після цього хлопець зупинився та нахилився до ОСОБА_32 , після чого з кущів вискочили ще три хлопці та на ОСОБА_32 один з них наставив предмет, схожий на зброю. Після цього ОСОБА_82 вийшов з автомобіля та відразу отримав удар в обличчя в область носу. З автомобіля також вийшли пасажирки, яких пересадили в інший автомобіль марки «Форд Екскорт», хто наносив йому удар не знає, проте це не обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , яких він бачить в судовому засіданні. У нього забрали телефон «Iphon5» та гаманець з грошима в сумі близько 400 грн, гаманець потім повернули. Претензій він ні до кого не має.
- потерпіла ОСОБА_19 із заявою до правоохоронних органів про вчинення щодо неї злочину не зверталась, 26 серпня 2015 року старшому слідчому СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_83 подала заяву про визнання її потерпілою та при допиті у якості потерпілої під час досудового розслідування вказала місце свого проживання АДРЕСА_8 , місце реєстрації АДРЕСА_9 (том 3 а.с. 226-227). В судове засідання не з`явилась, за адресою, вказаною в обвинувальному акті, та за адресою реєстрації (том 3 а.с. 237) не проживає, ухвали про привід її в судове засіданні виконані не були (том 1 а.с. 202-203, том 5 а.с. 32-33), стороною обвинувачення прибуття ОСОБА_19 в судове засідання забезпечено не було.
Постановою № 3412 від 30 листопада 2015 року Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ОСОБА_19 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП у виді 170 грн. штрафу за надання 25 листопада 2015 року о 19.00 сексуальних послуг чоловікам за грошову винагороду (за зайняття проституцією) по АДРЕСА_8 (том 1 а.с. 227).
- з досліджених документів слідує, що 26 серпня 2015 року до ЄРДР за № 0003175 були внесені відомості за заявою потерпілого ОСОБА_20 про те, що 26 серпня 2015 року близько 3 години невстановлена особа, з метою заволодіння чужим майном, здійснила напад із застосуванням вогнепальної зброї на ОСОБА_20 в АДРЕСА_10 та заволоділи мобільним телефоном та грошовими коштами останнього (ЖЕО № 18149 від 26 серпня 2015 року) (том 2 а.с. 1).
Відповідно до рапорту інспектора-чергового Києво-Святошинського РВ ОСОБА_84 26 серпня 2015 року о 3 годині 30 хвилин до чергової частини Чабанського ВМ надійшло повідомлення від чергового РВ про те, що в ОВС зателефонував ОСОБА_20 , 1977 р. народження, який проживає в АДРЕСА_11 , та повідомив, що в АДРЕСА_10 троє невідомих осіб в камуфляжній формі, застосовуючи пристрої, схожі на зброю, заволоділи його мобільним телефоном «Iphonе 5» та гаманцем з 400 грн. (том 2 а.с. 8).
При прийнятті заяви про злочин 26 серпня 2015 року ОСОБА_20 заявив, що 26 серпня 2015 року приблизно о 2 годині 45 хвилин в с. Ходосівка, вул. Леніна невідомі особи зупинили його автомобіль марки «Пежо-407» срібного кольору, д/н НОМЕР_2 , на якому він їхав з м. Києва в с. Ходосівка, та, наставивши на нього зброю, наказали вийти з автомобіля. Після чого нанесли тілесні ушкодження в область голови. Один з невідомих чоловіків, залізши в його авто, забрав його телефон «Iphonе 5» чорного кольору з сім-карткою «Лайф» НОМЕР_3 та гаманець, в якому було близько 400 грн. При цьому ОСОБА_20 вказав, що до медичного закладу з приводу отриманих тілесних ушкоджень він не звертався (том 2 а.с. 9).
- 26 серпня 2015 року до ЄРДР за № 0003148 були внесені відомості за правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 296 КК України з невідомого джерела про те, що 26 серпня 2015 року ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою: Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, перехрестя вулиць Леніна та Ломоносова, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, влаштував сварку та бійку, в ході якої заздалегідь заготовленим макетом, схожим на автомат «Калашникова», наніс удар прикладом даного предмету по обличчю ОСОБА_20 , спричинивши останньому тілесні ушкодження (ЖЕО № 18221 від 26 серпня 2015 року) (том 2 а.с. 11).
З рапорту від 26 серпня 2015 року слідчого СВ Києво-Святошинського РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_85 слідує, що 26 серпня 2015 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: с. Ходосіївка на перетині вулиць Леніна та Ломоносова, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, влаштував сварку та бійку, в ході якої заздалегідь заготовленим макетом, схожим на автомат «Калашникова» наніс удар прикладом даного предмету по обличчю ОСОБА_20 , спричинивши останньому тілесні ушкодження. Таким чином в діях ОСОБА_13 вбачаються ознаки злочину, передбачені ч. 4 ст. 296 КК України (том 2 а.с. 16).
- 26 серпня 2015 року до ЄРДР за № 0012930 за заявою ОСОБА_17 були внесені відомості про те, що 21 серпня 2015 року невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі, перебуваючи по вул. Машиністовська, 10 в м. Києві, вчинили розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя ОСОБА_17 , заволодівши мобільним телефоном, грошовими коштами та ювелірними виробами останньої (том 3 а.с. 159).
- з рапорту старшого о/у УКР ГУ МВС України в м. Києві слідує, що в ході проведення заходів щодо розбійного нападу на ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , яке мало місце в ніч з 21 на 22 серпня 2015 року за адресою: м. Київ, вул. Машиністівська, 10 за місцем розташування сауни «Ерідан» було встановлено водія та безпосереднього учасника кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_86 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_12 , який керував автомобілем «Опель Астра», НОМЕР_4 , а також особу на ім`я « ОСОБА_43 », ОСОБА_87 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_13 (том 3 а.с. 172).
Також, з рапорту о/у ВКР Дніпровського РУ слідує, що в ході оперативного супроводження матеріалів, внесених до ЄРДР за № 0012930 від 26 серпня 2015 року було встановлено, що до даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_88 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який користується мобільними номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які вказував, коли звертався по гарячій лінії «102»; також встановлено, що причетний до даної події ОСОБА_87 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який користується мобільними номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , які ОСОБА_89 залишив при користуванні послугами ломбарду «Скарбниця» (том 3 а.с. 189).
Копія гарантійного талону на мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_15 виробництва 03.2015 року була надана ОСОБА_18 під час її допиту в якості потерпілої під час досудового розслідування (том 3 а.с. 221). Мобільний телефон з вказаним ІМЕІ на умовах договору 275-15018081 від 22.08.2015 року до ПТ ЗТ «Скарбниця» здав ОСОБА_90 (том 4 а.с. 70, 127).
- під час пред`явлення ксерокопій фотознімків для впізнання по них осіб 27 серпня 2015 року ОСОБА_17 на фото № 3, № 1, № 4 впізнала особу як таку, що 22 серпня 2015 року приблизно в 00 годин 30 хвилин по вул. Машиністовській, 10 в м. Києві під погрозою предмета, схожого на пістолет, з іншими особами вчинила на неї напад та заволоділа її майном, після чого з місця вчинення злочину зникла (том 3 а.с. 243-244, том 4 а.с. 1-2, 7-8, 11-12). При цьому дані про те, хто зображений на фото № 3, № 1, № 4, а, отже, і кого впізнала ОСОБА_17 , в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Під час пред`явлення ксерокопій фотознімків для впізнання по них осіб 27.08.2015 року ОСОБА_19 на фото № 4, № 2 впізнала особу як таку, що 22.08.2015 року в 00.30 по вул. Машиністовській, 10 в м. Києві вчинила на неї напад разом з невстановленими особами та під погрозою предмету, схожого на пістолет, заволоділи її майном. (том 3 а.с. 245-246,том 4 а.с. 3-4, 17-20). При цьому дані про те, хто зображений на фото № 4, № 2, а, отже, і кого впізнала ОСОБА_19 , в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Під час пред`явлення ксерокопій фотознімків для впізнання по них осіб 26 серпня 2015 року, 27 серпня 2015 року ОСОБА_18 на фото № 4, № 3 впізнала особу як таку, що 22 серпня 2015 року близько 00 години 30 хвилин по вул. Машиністовській, 10 в м. Києві вчинила на неї розбійний напад з іншими особами та під погрозою пістолета заволоділи її майном. (том 3 а.с. 247-250, том 4 а.с. 23-24, 27-28). При цьому дані про те, хто зображений на фото № 4, № 3, а, отже, і кого впізнала ОСОБА_18 , в матеріалах кримінального провадження відсутні.
- згідно відповіді на запит з Ломбарду «Свіжа копійка» 24 серпня 2015 року о 12 годині 43 хвилини ОСОБА_16 здав до вказаного ломбарду сережку з камін. загальною вагою 0,75 чистою вагою 0,5 585 проби (том 4 а.с. 121), при цьому при нападі на потерпілих сережки викрадені не були.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд, переглянувши рішення суду першої інстанції, визнає обґрунтованим його висновок про те, що жодним із досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, не доведена вина обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність наданих прокурором документів на підтвердження вини ОСОБА_13 та ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 187 КК України у нападі разом з іншими особами на ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з метою заволодіння їхнім майном, свідчить про те, що при огляді приміщення сауни (том 3 а.с. 179-188, 191-201) слідів злочинної діяльності виявлено не було; з рапортів працівників карного розшуку слідує, що до нападу на ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 причетні ОСОБА_91 та ОСОБА_90 (том 3 а.с. 172, 189); викрадений у ОСОБА_18 мобільний телефон здав до ломбарду ОСОБА_92 , (том 4 а.с. 70, 127).
Окрім того, потерпіла ОСОБА_18 показала, що ОСОБА_13 забрав у неї та Юлі сумки та кинув їх на диван, будь-яких інших дій стосовно неї він не вчиняв. Телефон у неї забрав ОСОБА_29 . ОСОБА_93 також ніяких дій не вчиняв.
Натомість, як потерпіла ОСОБА_18 так і ОСОБА_17 вказують на зухвалу поведінку у ставленні до них щонайменше шести чоловіків, що з їх показів, мало місце в ніч з 21 на 22 серпня 2015 року, що не охоплюється поняттям складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Також, на думку колегії суддів, органами досудового розслідування не встановлено місце вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки останні показували в судовому засіданні, що сумки в них відібрали у квартирі АДРЕСА_14 , а згідно обвинувального акту розбійний напад обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та невстановлені досудовим розслідуванням особи вчинили у приміщенні сауни по АДРЕСА_15 .
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання недопустимими досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколів впізнання осіб по фотознімках від 26-27 серпня 2015 року (том 3 а.с. 243-250, том 4 а.с. 1-4, 7-8, 11-12, 17-20, 23-24, 27-28), оскільки пред`явлення для впізнання проведено з порушенням порядку, передбаченого ст. 228 КПК України, у вказаних протоколах відсутня інформація про те, хто саме був впізнаний.
Колегія суддів, також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визнання неналежним та недопустимим доказом інформації, яка міститься на диску, отриманому в порядку тимчасового доступу до речей і документів (т. 4 а.с. 65) на підставі ухвали від 02 вересня 2015 року слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва та на диску з файлами відеозапису з камер спостереження в приміщенні сауни та ломбарду (т. 4 а.с. 141) та не була відкрита прокурором відповідно до положень ст. 290 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Колегія суддів, вважає також обґрунтованим і мотивованим висновок суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_13 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 та ч. 4 ст. 296 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_20 . Докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження його вини, не є такими доказами. Окрім того, потерпілий ОСОБА_20 не вказував на ОСОБА_13 , як на особу, яка вчинила на нього розбійний напад або хуліганські дії. ОСОБА_20 ні до кого претензій не має, травми у виді саден отримав у побуті (т. 2 а.с. 229), а вказані в пред`явленому ОСОБА_13 обвинуваченні тілесні ушкодження ОСОБА_20 як ПХО є методом проведеного обстеження при зверненні до медичного закладу першою хірургічною обробкою.
Таким чином, встановивши відсутність в матеріалах провадження достатніх доказів, які були б предметом дослідження суду першої інстанції та об`єктивно і беззаперечно підтверджували винуватість у вчиненні інкримінованих обвинуваченим злочинів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 187 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в їх діянні є склад цих кримінальних правопорушень та вважає, що суд першої інстанції, діючи в межах визначених процесуальним законом повноважень, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, врахувавши вимоги ст. 62 Конституції України, ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи судом першої інстанції, які могли би вплинути на правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено, виправдувальний вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та скасування вироку стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_16 з ухваленням свого вироку, як про це просить прокурор.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_16 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: