Справа № 576/1538/17
Провадження № 1-кп/576/268/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.17 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000630 від 01.08.2017 р., про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому його необхідно призначити до судового розгляду.

Визначений у обвинувальному акті як потерпілий ОСОБА_6 , до суду не з`явився. Натомість від ОСОБА_7 надійшла заява, у якій він просив слухати справу без його участі.

Обвинувачені не заперечували призначити справу до судового розгляду, однак пояснювали, що вони демонтували «нічийне» майно.

Вислухавши учасників судового провадження, суд вважає, що дане кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду з наступних підстав.

Вимоги до обвинувального акту визначені у ст. 291 КПК України, відповідно до частини другої якої обвинувальний акт має містити у тому числі відомості щодо кожного потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тобто, якщо шкоди завдано юридичній особі, у обвинувальному акті, у якості потерпілого обов`язково має бути зазначено повну та точну назву цієї юридичної особи (найменування), код, її місцезнаходження.

У випадку відсутності цих даних, це є прямим і неспростовним порушенням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається із фактичних обставин, визнаних прокурором доведеними, обвинувачені крадіжкою завдали шкоди «комітету співвласників ТОВ «Червоний партизан».

У підготовчому судовому засіданні, на запитання суду хто є потерпілим у справі, прокурор надав відповідь, що потерпілим є юридична особа «комітет співвласників ТОВ «Червоний партизан».

В той же час, в обвинувальному акті вказано, що потерпілим від даного злочину є фізична особа, дослівно: « ОСОБА_6 ».

Однак у відповідності до положень ст. 58 КПК України, якщо шкоди завдано юридичній особі, фізична особа, при наявності відповідних повноважень, може виступати лише у якості представника потерпілого.

Крім того, за даними відкритого для загалу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, жодної юридичної особи чи громадського формування з назвою «комітет співвласників ТОВ «Червоний партизан», не існує.

За таких обставин, через порушення прокурором вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, суд позбавлений можливості здійснити судовий виклик потерпілого, про якого вказував прокурор як у судовому засіданні, так і у обвинуваченні (юридичної особи, про яку саме йдеться в обвинуваченні), роз`яснити права потерпілого, право завити позов та підтримувати обвинувачення.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові № 5-111кс15 від 25.06.2015 р., яка в силу ст. 458 КПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, висловив позицію зміст якою можна зрозуміти таким чином, що суд може повернути обвинувальний акт прокурору не тільки з підстав недотримання формальних вимог ст. 291 КПК України, а й через незабезпечення обвинуваченому права на захист, зокрема не роз`яснення про право на суд присяжних, тощо.

Слідуючи за змістом цієї правової позиції, не вдаючись в цілому до правового аналізу обвинувального акту, суд вважає, що при складанні обвинувального акту, стороною обвинувачення були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які обмежують особу у здійсненні її права на захист і безумовно тягнуть за собою порушення гарантованого ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд.

Зокрема п. 3 (а) ст. 6 Конвенції гарантує, що кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення повинно бути забезпечено право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Зазначення в обвинувальному акті про те, що обвинувачені крадіжкою завдали шкоди «комітету співвласників ТОВ «Червоний партизан», тобто особі, якої взагалі не існує у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, говорить про те, що обвинувачення є неточним і нечітким, негативно впливає на право на захист обвинувачених, позбавляє їх вибрати спосіб захисту і не дає зрозуміти суть самого обвинувачення, оскільки навіть суд не може зрозуміти хто є потерпілим у справі і проти кого обвинувачені змушені захищатися.

Таким чином, виявлене судом порушення ч. 2 ст. 291 КПК України не дозволяє йому призначити справу до судового розгляду, оскільки у протилежному випадку будуть порушені як права потерпілого, так і гарантоване п. 3 (а) ст. 6 Конвенції право обвинувачених, що підірве в цілому справедливість подальшого судового розгляду.

На додаток, суд не може обійти стороною й те, що у обвинувальному акті зазначено, що він складений слідчим 19.08.2017 р. і затверджений прокурором 21.08.2017 р.

Водночас з реєстру слідує, що відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 відбулось 21.08.2017 р., тобто через 2 дні після того, як обвинувальний акт був складений слідчим.

Таким чином сторона обвинувачення не тільки позбавила фактичної можливості ОСОБА_5 заявити будь-які клопотання після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а й недотрималась загальних засад законності й форми кримінального провадження, адже за змістом ст. 290 та 291 КПК України обвинувальний акт складається лише після виконання вимог ст. 290 КПК України, що в цілому може поставити й серйозні питання допуску відомостей, що містяться в матеріалах досудового розслідування як доказів.

Зважаючи на все це, що описано вище, суд не може прийняти іншого рішення, крім як повернути обвинувальний акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000630 від 01.08.2017 р., про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали буде складений і оголошений 12.09.2017 р. о 16:30 год.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений і оголошений 12.09.2017 р. о 16:30 год.