справа №176/1006/17
провадження №1-кп/176/109/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, який не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, розведений, має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном чи піклувальником не призначався та інших утриманців не має, державних відзнак та нагород не має, щодо якого інвалідність за висновком МСЕК не встановлена, який являється судимий 05.05.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 125 ч. 1, 121 ч. 1, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 72 до позбавлення волі 6 років, за ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахований виходячи з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі період з 29.12.2015 поку по 05.05.2016 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,на цей час відбуває покарання у державній установі Жовтоводській виправній колонії № 26 Дніпропетровської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ОСОБА_3 , будучи засудженим 05.05.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за 125 ч. 1, 121 ч. 1, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 72 до позбавлення волі 6 років, з 16.06.2016 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20), розташованій по вул. Дзержинського, 1 в м. Вільнянськ Запорізької області, звідки переведений 06.05.2017 року до державної установи Жовтоводська виправна колонія № 26, розташованій по провулку Дальному, 11 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Так, засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи з 16.06.2016 року по 05.05.2017 року покарання у ВВК-20 та з 06.05.2017 року в ЖВК-26, систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не виконував законних вимок представників адміністрації ВВК-20 та ЖВК-26, на виховні заходи адміністрації виправних колоній не реагував, за що станом на 12.05.2017 року до засудженого ОСОБА_7 адміністраціями ВВК-20 та ЖВК-26 застосовано 15 стягнень, з яких 6 стягнень у вигляді догани, 4 стягнення у вигляді суворої догани, 3 стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору, 2 стягнення у вигляді поміщення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць - в період з 16.06.2016 року до 12.05.2017 року.
15.12.2016 року за порушення засудженим ОСОБА_7 норм, які визначають порядок і умови відбування покарання в установах виконання покарань, що виразилось у спробі 14.12.2016 року засудженим ОСОБА_7 стати до строю іншого відділення та перейти до локального сектору № 8 ВВК-20, на підставі постанови начальника ВВК-20 полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 від 15.12.2016 року засуджений ОСОБА_7 переведений до приміщення камерного типу ВВК-20 строком на 1 місяць, звідки звільнений 15.01.2017 року.
07.05.2017 року приблизно о 01 год. 10 хв. прибувши плановим етапом до ЖВК-26 та знаходячись в приміщенні міжзонного КПП, засуджений ОСОБА_7 перешкоджав проведенню обшукових заходів, у зв`язку з чим на підставі постанови начальника ЖВК-26 полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 від 07.05.2017 року засуджений ОСОБА_7 поміщений до дисциплінарного ізолятора ЖВК-26 строком на 14 днів.
08.05.2017 року приблизно о 05 год. 05 хв. у зв`язку з відмовою піднімати відкидне ліжко в приміщенні камери № 4 ДІЗО ДВК-26 та здавати ковдру до комори зберігання постільного приладдя засудженому ОСОБА_7 оголошено догану.
12.05.2017 року приблизно о 10 год. 40 хв. начальник відділення КДІП ЖВК-26 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 разом з черговим помічником начальника установи ЖВК-26 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_11 з метою перевірки та підтримання санітарно-гігієнічного стану в приміщенні камери № 4 ДІЗО ЖВК-26 прибули до вказаного приміщення, в якому начальник відділення КДІП ЖВК-26 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 як представник адміністрації вказаної колонії в присутності ЧПНУ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_11 , начальника СПС №1 ЖВК-26 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_12 , молодшого помічника ЖВК-26 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , фельдшера ОСОБА_14 , викладачів навчального центру ЖВК-26 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та засудженого ОСОБА_17 висунув засудженому
ОСОБА_7 законну вимогу, а саме приступити до прибирання приміщення камери № 4 ДІЗО ЖВК-26, на що засуджений ОСОБА_7 відповів категоричною відмовою, мотивуючи це тим, що він не буде прибирати приміщення камери № 4 ДІЗО ЖВК-26 в присутності працівників адміністрації колонії, так як це не прийнятно для нього.
Після цього начальник відділення КДІП ЖВК-26 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 в присутності ЧПНУ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_11 , начальника СПС № 1 ЖВК-26 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_12 , молодшого помічника ЖВК-26 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , фельдшера ОСОБА_14 , викладачів навчального центру ЖВК-26 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та засудженого ОСОБА_17 роз`яснив ОСОБА_7 його обов`язки, передбачені ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділом З Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року щодо дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, утримання в чистоті і порядку приміщень, виконання встановлених законодавством вимог персоналу установи виконання покарань, після чого ОСОБА_7 повторно відмовився прибирати приміщення камери № 4 ДІЗО ЖВК-26, мотивуючи це тим, що прибирання приміщення камери № 4 ДІЗО ЖВК-26 в присутності працівників адміністрації колонії принижує його гідність.
Після цього засуджений ОСОБА_7 був оглянутий черговим фельдшером ОСОБА_14 , який видав довідку про те, що ОСОБА_7 майже здоровий, працездатний та може виконувати роботи з благоустрою місць позбавлення волі.
Після цього начальник відділення КДІП ЖВК-26 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 в присутності ЧПНУ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_11 , начальника СПС №1 ЖВК-26 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_18 , молодшого помічника ЖВК-26 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , фельдшера ОСОБА_14 , викладачів навчального центру ЖВК-26 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та засудженого ОСОБА_17 знову висунув засудженому ОСОБА_7 законну вимогу. а саме приступити до прибирання приміщення камери № 4 ДІЗО ЖВК-26, на що засуджений ОСОБА_7 знову відповів категоричною відмовою, мотивуючи це тим, що він не буде прибирати приміщення камери №4 ДІЗО ЖВК-26 в присутності працівників адміністрації колонії, так як це для нього не прийнятно та для цього маються «спеціальні люди».
Після цього начальник відділення КДІП ЖВК-26 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 в присутності ЧПНУ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_11 , начальника СПС №1 ЖВК-26 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_18 , молодшого помічника ЖВК-26 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , фельдшера ОСОБА_14 , викладачів навчального центру ЖВК-26 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та засудженого ОСОБА_17 роз`яснив ОСОБА_7 зміст ст. 391 КК України та попередив його про кримінальну відповідальність, передбачену вказаною статтею, однак ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 p., продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи законну вимогу начальника відділення КДІП ЖВК-26 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 , знову умисно категорично відмовився прибирати приміщення камери № 4 ЖВК-26, тобто умисно злісно не виконав законні вимоги представника адміністрації ЖВК-26, хоча мав задовільний стан здоров`я, був нагодований, одягнений за сезоном, забезпеченим необхідним для прибирання інвентарем, тобто міг виконати вищевказані законні вимоги представника адміністрації ЖВК-26.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, встановленого цим вироком, визнав повністю, щиро розкаявся, однак на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати суду показання з приводу обставин діяння. Просив суворо не карати.
При цьому докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , скориставшись своїм конституційним правом, відмовився давати суду показання, разом з тим не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, докази його винуватості, погоджується з правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, у суду не виникають сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які повністю визнаються обома сторонами, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку, а також з огляду на те, що обвинувачений відмовився давати суду показання, суд обмежився дослідженням матеріалів кримінального провадження.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення злочину, формою умислу.
Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за встановленим фактом непокори законним вимогам представника адміністрації органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Протиправне діяння, яке вчинене ОСОБА_3 та кваліфікується за ст. 391 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При призначені обвинуваченому виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки у вигляді злісної непокори законним вимогам представникам адміністрації установи виконання покарань, дані про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності та відбуває покарання, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно.
У якості пом`якшувальної покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обставини суд враховує його щире каяття у вчиненому злочинові, як обтяжуючу покарання обвинуваченому обставину суд враховує рецидив злочину.
Аналізуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обрати останньому покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання, призначеного за даним вироком, не відбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупності вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року, яка на цей час складає 3 роки 11 місяців 3 дні позбавлення волі, та остаточно до відбування ОСОБА_3 рахувати 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Термін відбуття призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 19 вересня 2017 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя: ОСОБА_1