27.03.2018

Справа № 359/1128/18
Провадження № 1-кп/359/305/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль, громадянина України, українця, з середньо освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 30.01.2018 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.),
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України за наступних обставин.
09.01.2018 близько 08 год. 20 хв., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 знаходилися по вулиці Каховській у м. Бориспіль Київської області. З метою поліпшення свого матеріального становища у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належать ОСОБА_4 . У зв`язку з цим ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 спільно вчинити крадіжку чужого майна, на що останній погодився.
В цей же день близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що їх дії носять незаконний, протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, проникли через хвіртку на середину подвір`я, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 за допомогою викрутки відкрутив планку з навісним замком та проник у середину гаражного приміщення за вказаною адресою. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи спільний умисел, таємно викрали зарядно-пусковий пристрій для автомобіля потужністю 3 кВт, вартістю 1468 грн. 00 коп.; два корпуси для ламп високого тиску, світильник підвісний промисловий типу РСП, під лампу ДРЛ-150 та 250, загальною вартістю 415 грн. 00 коп.; саморобний зварювальний апарат потужністю 5 кВт, вартістю 1668 грн. 00 коп.; 10 метрів мідного кабелю КГ 1х20 мм. з тримачем до зварювального апарату, вартістю 387 грн. 00 коп., ксерокс марки «Canon» FC-230, вартістю 37 грн. 00 коп.; факс чорного кольору «Panasonic» KXF-130 вартістю 133 грн. 00 коп.; відео реєстратор «Panasonic» NV-SJ 205, вартістю 271 грн. 00 коп.; кабель до тельфера КГ 3х25+1х10 довжиною 6 м., вартістю 1314 грн. 00 коп.; блок безперебійного живлення з акумуляторними батареями потужністю 1 кВт. ИПБ типу (UPS) 1-2 кВт., вартістю 2050 грн. 00 коп.; мідний кабель для зварювального апарату 10 м. з перерізом 10 кв. мм. КГ 1х10, вартістю 223 грн. 00 коп.; блок протипожежної сигналізації «Каскад - 68», вартістю 300 грн. 00 коп.; блок протипожежної сигналізації «Артон», вартістю 300 грн. 00 коп.; малогабаритний зарядний пристрій для акумуляторних батарей типу ЗУ-17/7, вартістю 370 грн. 00 коп.; акумуляторну батарею лужну, типу 2НКП-24 М на 10 батарей, вартістю 180 грн. 00 коп.; трансформатор від промислового зарядного пристрою для акумуляторних батарей, напругою 12/24 вольти, струмом 20А, типу ОСМ, вартістю 319 грн. 00 коп.; автомобільну сигналізацію типу «Камертон», вартістю 215 грн. 00 коп.; блок конденсаторів у пластиковому корпусі від пральної машини «Волна-М» типу СВВ-60 вартістю 67 грн. 00 коп.
Потім ОСОБА_5 пішов до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 та взяв металевий садовий візок, на який разом з ОСОБА_6 завантажили викрадені речі, вивезли їх за межі подвір`я та відвезли до гаражного приміщення ОСОБА_5 за вказаною адресою, розпорядилися викраденими речами на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 9717 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у приміщення, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання про те, що 09.01.2018 разом з ОСОБА_7 вирішили вчинити крадіжку з подвір`я сусіда. Пересвідчилися, що вдама нікого немає, проникли на подвір`я, де з сараю викрали інструменти та інші речі, які належали потерпілому. Щоб їх перевести, він з дому прикотив возика на який все погрузили та відвезли до нього в гараж. Деякі речі розібрали, а інші продав. Через деякий час працівники поліції виявили викрадені речі у нього в гаражі та вилучили їх.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав аналогічні показання.
З урахуванням позиції обвинувачених, а також думку прокурора суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкримінованого їм злочину, крім допиту обвинувачених, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювалися (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, місця, часу, способу скоєння злочину тощо).
Розгляд провадження проводився відносно обвинувачених в межах пред`явлених їм обвинувачень. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованими судом не здійснювалося за відсутності підстав.
Оцінюючи зібрані докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у приміщення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що вчинений злочин є умисний та тяжкий, відповідно до ст. 12 КК України.
Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, так як ОСОБА_5 будучи засудженим Бориспільским міськрайонним судом Київської області 30.01.2018 по ст.309 ч.1 КК України, до штраф у розмірі 850 грн.00 коп., протягом року вчинив новий умисний злочин.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Аналіз даних про особу ОСОБА_5 вказує на те, що він вважається раніше не судимим за ст.187 ч.2 та ч.2 ст.345 КК України, відповідно до ст.89 КК України. Відповідно до вироку Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 30.01.2018 був засуджений до штрафу у розмірі 850 грн.00 коп., який сплатив, важається раніше судимим, відповідно до ст.89 КК України. Характеризується посередньо. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Має на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Потерпілому компенсував матеріаліні збитки, що підтверджується розпискою. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 до загального розгляду судом прийнятий не був, так як він був поданий в ході судового розгляду, що суперечить вимогам ст.128 КПК України.
Розглянувши матеріали перевірки щодо порушення ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд прийшов до переконання, що даний факт було встановлено правоохоронним органом. Подія мала разовий характер, тяжких наслідків не настало, підсудний з`являвся за викликом до суду. Прокурором не було заявлено клопотання про заміну запобіжного заходу, а тому підстав для судового реагування відсутні.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Враховуючи особу обвинуваченого, до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, терміном на 3 (три) роки. Також застосувати до обвинуваченого ст.76 КК України, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Застосувати більш м`який чи тяжчий вид покарання суд вважає недоцільним за вищевказаних обставин. Дане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення підсудного та попередження нових злочинів. Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Оцінюючи зібрані докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у приміщення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що вчинений злочин є умисний та тяжкий, відповідно до ст. 12 КК України.
Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Аналіз даних про особу ОСОБА_6 вказує на те, що раніше не судимий. Характеризується посередньо. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Враховуючи особу обвинуваченого, до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, терміном на 2 (два) роки. Також застосувати до обвинуваченого ст.76 КК України зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Застосувати більш м`який чи тяжчий вид покарання суд вважає недоцільним за вищевказаних обставин. Дане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення підсудного та попередження нових злочинів. Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. За змістом ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд прийшов до переконання, що у задоволення матеріальної шкоди у розмірі 9717,00 грн. слід відмовити, так як дана суму була встановлена відповідно до висновку товарознавчої експертизи з урахуванням зносу поданих на дослідження викрадених речей, які знаходилися в непридатному та придатному для використання стані. Крім того всі дослідженні речі були передані потерпілому. Вартість пошкоджених та не повернутих речей не встановлена.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона по-силається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_4 , які виразилися у втраті цінних для нього речей, які були виготовлені особисто та мають індивідуальні ознаки, після крадіжки звертався за медичною допомогою, тому суд приходить до переконання про часткове задовольня позову та встановлює розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід підсудному ОСОБА_5 обирався, але термін його дії сплив, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 3 ст. 185 КК України суд,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, терміном на 3 (три) роки.
Застосувати ст.76 КК України зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Термін запобіжного заходу закінчився, підстав для його обрання відсутні.
У розгляді цивільного позову відмовлено. Судові витрати відсутні.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, терміном на 2 (два) роки.
Застосувати ст.76 КК України зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не оберався. Підстав для його обрання відсутні.
Судові витрати відсутні.
Речові докази: два диски DVD-R «Verbatium» із записами слідчих експериментів- залишити при справі; речові докази, які були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільский міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1