Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№614/2010

14 вересня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Фоміна Ю.В.,

судців: Андрушкевича С.З. та Широкопояса Ю.В., з участю: прокурора Філя С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2010 року, -

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Житомира, раніше не судимий, -

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 змінений з підписки про невиїзд на взяття під варту. Його взято під варту в залі суду.

Згідно з вироком, 25 квітня 2010 року близько 17 години ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поблизу будинку № 14-а по пров. Вузькому в м. Житомирі побачив незнайомого йому ОСОБА_3, який в цей час рухався в його напрямку по провулку 4-му Максютова в м. Житомирі. З метою відкритого викрадення майна ОСОБА_4, ОСОБА_2 дочекався поки той підійде до місця де він стояв, після цього, реалізуючи свій намір, під надуманим приводом, почав ображати потерпілого за його зовнішній вигляд. Далі ОСОБА_2, з погрозою застосування насильства до потерпілого, почав і змагати у нього мобільний телефон, на що отримав відмову. Тоді ОСОБА_2, з метою подолання волі потерпілого до опору та з метою реалізації свого злочинного наміру, кулаком правої руки наніс один удар в область грудної клітки.

Після цього потерпілий ОСОБА_3, з метою попередження застосування до себе насильства, передав ОСОБА_2 свій мобільний телефон «ОСОБА_5 810 і», вартістю 639 гривень, з карткою оператора мобільного зв'язок «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 30 гривень. Продовжуючи свої злочинні дії підсудний, погрожуючи застосуванням до потерпілого насильства, почав вимагати у останнього гроші. Потерпілий, і свою чергу, сприймаючи погрози засудженого як реальні, передав йому гроші в сумі 25 гривень.

В подальшому, ОСОБА_2 наказав потерпілому йти за ним, спочатку до магазину «Абсолют», для придбання спиртних напоїв, а потім на берег річки «Кам'янка». На березі річки засуджений, з метою подолання волі потерпілого де опору, наніс йому рукою один удар в область голови та один удар в область тулуба. Після чого ОСОБА_3, розуміючи, що телефон та гроші засудженні йому не поверне, від нього втік.

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить вирок щодо ОСОБА_2В змінити, помякшивши йому покарання, застосувавши ст.ст. 69 та 75 КК України, посилаючись на те, що суд, хоча і перерахував у вироку обставини, які помякшують покарання засудженого, але недостатньо їх врахував, а саме, що ОСОБА_2 вину визнав та розкаявся, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, успішно закінчив Житомирське ПТУ-5, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, повернув потерпілому телефон, виховувався у багатодітній сім'ї однією матірю.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, обговоривши доводи апеляції, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що апеляцію слід задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин справи, які помякшують та обтяжують покарання.

Судом першої інстанції були наведені у мотивувальній частині вироку обставини та дані, які помякшують покарання засудженого ОСОБА_6, але враховані не в повній мірі.

Обставиною, яка помякшує покарання засудженого суд визнав щире каяття. Судом також було визнано обставиною, яка обтяжує покарання, те, що він вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Судом також враховано, що засуджений ОСОБА_2 характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

На думку апеляційного суду, засуджений ОСОБА_2 вину визнав та щиро розкаявся, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем навчання в Житомирському ПТУ-5, яке він закінчив у квітні 2010 року виключно позитивно (а.с. 130, 131), тяжких наслідків від злочину не настало, частково відшкодував завдану шкоду, є ще молодою людиною, злочин вчинив у 18 річному віці.

Приймаючи до уваги наведені обставини та дані, які він визнає обставинами, які помякшують покарання засудженого ОСОБА_6, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, апеляційний суд вважає за можливе призначити йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України, тобто в розмірі, нижчим від найнижчої межі, передбаченої санкцією цього кримінального закону.

Враховуючи фактичні обставини справи, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, вирок щодо ОСОБА_2 підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2010 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Судді: