АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1758/17 Справа № 591/2652/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 01 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, які суд вбачає в тому, що в обвинувальному акті викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без самого формулювання обвинувачення.

На думку суду, така неконкретність обвинувачення перешкоджає обвинуваченому реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить час проведення процесуальних дій та відсутній строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали від 03 квітня 2017 року. Також реєстр не містить будь-яких даних про прийняте процесуальне рішення завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Прокурор вказує, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, яке є конкретним, а обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.ст.110, 291, 293 КПК України.

Прокурор звертає увагу, що при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту прокурору, судом першої інстанції не враховано вимоги листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» щодо визначення судом розумного строку для усунення прокурором недоліків обвинувального акту.

Прокурор вказує, що з урахуванням наявності в реєстрі матеріалів досудового розслідування посилання на ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутня потреба в додатковому зазначенні наведених відомостей в реєстрі.

Прокурор також зазначає, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування наявні відомості щодо завершення досудового розслідування складанням обвинувального акту, що неможливе без стадії відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні відповідно до вимог ст.290 КПК України. При цьому, жодним учасником кримінального провадження не повідомлялось про можливе порушення стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які ухвалу суду вважали законною і обґрунтованою, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи прокурора про допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначена правова кваліфікація закону та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається Реєстр матеріалів досудового розслідування, який має відповідати вимогам ст.109 КПК.

Згідно п.2 розділу III Реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2017 року запобіжний захід ОСОБА_6 обрано у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, однак відсутній строк застосування даного заходу кримінального провадження.

Відповідно до ч.9 ст.290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Однак в порушення вимог ст.109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі не містяться відомості про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту, що перешкоджає суду пересвідчитись у відсутності порушень права на захист обвинуваченого.

Частина дванадцята статті 290 КПК фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їх доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, від прокурора до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , оскільки останній, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду шляхом виїзду за межі України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, спливає 08 жовтня 2017 року.

Дотримуючись вимог ст.ст.197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2017 року.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 26 жовтня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4