Справа № 359/1297/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/465/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 23.04.2018

УХВАЛА
іменем України
23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника БВК ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали клопотання начальника державної установи «Бориспільської виправної колонії № 119» полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про переведення з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу строком на один місяць за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
До Бориспільського міськрайонного суду Киїівської області звернувся начальник державної установи «Бориспільської виправної колонії №119» ОСОБА_9 з клопотанням про переведення засудженого ОСОБА_12 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу терміном на 1 місяць, у зв`язку з тим, що 16.02.2018 року о 14 год. 30 хв. засуджений ОСОБА_8 на законні вимоги в.о. начальника відділення № 3 СПС старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 та ЧПНУ капітана внутрішньої служби ОСОБА_13 , передбачені ст. 118 КВК України, а саме приступити до робіт по обслуговуванню місць позбавлення волі, згідно із затвердженим графіком на лютий місяць 2018 р., у категоричній формі відмовився. Після медичного огляду засудженого ОСОБА_8 , йому повторно було запропоновано приступити до робіт по обслуговуванню місць позбавлення волі, на що останній також відмовився в категоричній формі. Враховуючи те, що засуджений під час відбування покарання характеризується негативно, систематично допускає порушення встановленого режиму відбуття покарання, та з огляду на неефективність раніше застосованих заходів дисциплінарного впливу, начальник державної установи «Бориспільської виправної колонії №119» ОСОБА_9 просив суд перевести засудженого ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу строком на один місяць.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2018 року клопотання задоволено та переведено ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу строком на один місяць.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року про переведення засудженого ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу строком на 1 місяць та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальник державної установи «Бориспільської виправної колонії №119» про переведення засудженого ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу терміном на 1 місяць. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того зазначає, що в мотивувальній частині рішення судом не зазначено норму права, яка була порушена засудженим і стала підставою застосування до нього покарання. Вважає, що нормами Кримінально-виконавчого кодексу України, на який посилався суд першої інстанції, не передбачено обов`язку засуджених залучатися до праці і виконувати певні роботи.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора та представника БВК № 119, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
У відповідності до п. 2 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом № 2186/5 Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року, засуджені, з-поміж іншого, зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна та з 06.07.2015 року він відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

У відповідності до ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Факт порушення встановленого режиму відбуття покарання, вчиненого засудженим ОСОБА_8 , підтверджується матеріалами, долученими до клопотання, які досліджені в судовому засіданні судом першої інстанції, а саме: рапортом в.о. начальника відділення № 3 СПС старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 від 16.02.2018 року; рапортом ЧПНУ капітана внутрішньої служби ОСОБА_13 від 16.02.2018 року; рапортом в.о. начальника ВНіБ майора внутрішньої служби ОСОБА_14 від 16.02.2018 року; актом про відмову засудженого ОСОБА_8 від дачі пояснень від 16.02.2018 року; висновком за фактом невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, засудженим ОСОБА_8 від 17.02.2018 року, згідно якого засудженого притягнуто до дисциплінарної відповідальності; медичним висновком засудженого ОСОБА_8 , яким встановлено, що останній може виконувати роботи по благоустрою місць позбавлення волі; графіком робіт по благоустрою місць позбавлення волі у відділенні СПС № 3 на лютий 2018 року, яким підтверджується, що 16.02.2018 року засуджений ОСОБА_8 повинен був виконувати роботи по благоустрою місць позбавлення волі; доповідною запискою начальника медчастини ОСОБА_15 від 16.02.2018 року; відеозаписом, який міститься на флешці, на якому зафіксовано факт порушення встановленого режиму відбуття покарання засудженим ОСОБА_8 16.02.2018 року, яке виражаються у невиконанні законних вимог працівників адміністрації.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість твердження адміністрації Бориспільської виправної колонії №119 щодо порушення засудженим ОСОБА_8 правил внутрішнього розпорядку, що виявилося у невиконанні останнім встановленої чинним законодавством, вимог в.о. начальника відділення № З СПС старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 та ЧПНУ капітана внутрішньої служби ОСОБА_13 , з приводу виконання робіт по обслуговуванню місць позбавлення волі, згідно із затвердженим графіком на лютий місяць 2018 року, а саме приступити до підмітання локальної дільниці відділення СПС № 3.

Частиною 1 ст. 132 КВК України передбачені стягнення, які накладаються на засуджених, що відбувають покарання в місцях позбавлення волі. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 3 ст. 134 КВК України визначено, що стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ч. 9 ст. 134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

До матеріалів клопотання долучено характеристику на засудженого ОСОБА_8 , з якої вбачається, що останній за час відбування покарання в БВК №119 характеризується виключно негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Засуджений ОСОБА_8 має 26 стягнень, із яких 20 не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Допущені порушення були виражені у не виконанні вимог представників адміністрації, передбачених законодавством, порушенні розпорядку дня та вилучення заборонених предметів. Жодного заохочення не має. До нього застосовувалися різні види стягнень, однак їх застосування було безуспішним, оскільки засуджений своєї поведінки не змінив. Це також підтверджується довідкою про заохочення і стягнення засудженого. Засуджений ОСОБА_8 перебуває на профілактичному обліку як схильний до нападу та захоплення заручників, злісний порушник режиму утримання. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, підтримує дружні стосунки виключно із засудженими негативної спрямованості. Не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Вимоги адміністрації встановлені законодавством не виконує. Підтримує «Злодійські традиції» в місцях позбавлення волі, та підбурює на це і інших засуджених установи, що негативно впливає на виховний процес в установі.

Як вбачається з психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_8 , останній відноситься до категорії засуджених, що мають: негативний характер із адміністрацією, своїм негативним відношенням до відбування покарання не демонструє бажання та готовності звільнитися від відбування покарання по настанню передбачених законом пільг. Значимих психотравмуючих факторів не виявлено, до суїцидальної поведінки не схильний. До праці не залучається. На профілактичному обліку у психолога не перебуває.

Наявність зазначеної кількості стягнень, послідовно і періодично застосованих до засудженого протягом усього строку відбування покарання, у поєднанні із проведеними заходами індивідуальної профілактичної роботи, а також поведінка засудженого ОСОБА_8 до вчинення проступку, який характеризується лише негативно, на думку суду першої інстанції вказують на безуспішність застосованих заходів впливу.

З огляду на викладене, та беручи до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово порушував режим утримання та встановлений порядок відбування покарання, за що двадцять шість раз піддавався дисциплінарним стягненням, з яких двадцять не зняті та не погашені у встановлено законом порядку, при цьому до нього застосовувалися різні види стягнень, однак останній належних висновків для себе не зробив і знов допустив порушення встановленого порядку відбування покарань у вигляді невиконання встановленої законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також враховуючи безуспішність застосування до засудженого інших заходів впливу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що до засудженого ОСОБА_8 слід застосувати стягнення у вигляді переведення його з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу на строком на один місяць.

Наведене у взаємозв`язку із висновком дисциплінарно-профілактичної комісії виправної колонії, затвердженої начальником Бориспільської виправної колонії № 119, свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про необхідність переведення засудженого ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу.
Отже, посилання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 в апеляційній скарзі, що нормою закону не передбачено обов`язку засуджених залучатися до праці і виконувати певні роботи є хибними, також як і посилання захисника, що судом першої інстанції не зазначено норму закону, яка була порушена засудженим.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни ухвали Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 20.02.2018 року колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання начальника державної установи «Бориспільської виправної колонії № 119» полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про переведення засудженого ОСОБА_8 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу строком на один місяць, - без змін.

Головуючий
Судді: