Дата документу Справа № 330/192/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №330/192/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/302/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, не працюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вказаний вирок підлягає зміні у частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що під повторністю у ч.2 ст.164 КК України мається на увазі злісне ухилення від сплати аліментів, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, що повністю узгоджується з приписами п.п.15-17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04 червня 2010 року. Разом з тим у вступній та мотивувальній частині вказаного вироку судом констатовано, що ОСОБА_6 відповідно до ст.89 КК України є таким, що немає судимості, а тому у суду першої інстанції були всі підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.164 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , працюючи неофіційно на тимчасових та сезонних роботах, маючи доход до 1000 гривень в місяць, достовірно знаючи про те, що згідно з рішенням Іванівського районного суду Херсонської області № 656/579/13-ц від 18 листопада 2013 року, він повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 у розмірі 350 гривень, з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, та маючи реальну можливість їх сплачувати, діючи умисно, повторно, злісно ухилився від сплати аліментів на користь ОСОБА_8 в період часу з 01 червня 2014 року по 01 січня 2016 року, маючи заборгованість зі сплати аліментів 19 місяців, або у твердій грошовій сумі 6650 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, і ніким з учасників провадження не оспорюються.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України.

Вказаною нормою закону передбачена відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року за ч.1 ст.164 КК України до одного року обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на один рік.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, тобто, відповідно до вимог ч.1 ст.89 КК України, він визнається таким, що не має судимості.

Таким чином, відсутні законні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.2 ст.164 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в апеляційній скарзі про необхідність зміни оскаржуваного вироку на підставі ст.ст.408-409 КПК України, - в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.164 КК України на ч.1 ст.164 КК України з призначенням йому покарання в межах санкції цієї статті, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: покарання у виді обмеження волі на строк один рік, зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.164 КК України, в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.164 КК України на ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на один рік.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4