Справа № 629/3267/17
Номер провадження 1-кп/629/99/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616, № 0001701 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 22.08.2002 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 25.12.2008 року;

- 24.06.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.12.2014 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України, -
з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння корисних злочинів, скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України, вчинені при наступних обставинах:

Так, 22 липня 2017 року ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , перебували на вул. Дарвіна в м. Лозова, Харківської області, де вживали алкогольні напої.

Цього ж дня, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , близько 13-20 годині, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка.

Під час сварки у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс останньому п`ять ударів ребром правої долоні в обличчя, від якого він впав, а потім завдав йому зі значною силою ребром правої долоні не менше 15 ударів в обличчя, близько 10 ударів правою ногою в область грудної клітини та не менше 10 ударів в живіт. Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, а саме: закрита тупа поєднана травма грудної клітини та живота з переломами грудини і ребер, і розривами внутрішніх органів з крововиливом в черевну порожнину, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, тобто тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Крім цього, 15 квітня 2017 року близько 15-00 години ОСОБА_3 проходив біля території КП «Лозовагазсервіс», розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Лозовського, б. 80, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння майнової шкоди зазначеному підприємству і бажаючи їх настання, таємно, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, ОСОБА_3 , через паркан, який огороджує територію КП «Лозовагазсервіс», проник на територію вищевказаного підприємства та на одному із тельферів в цеху ізоляції, за допомогою ножа, зрізав 40 метрів електричного кабелю марки «КРПТ 3х4+1х2,5», вартістю 391 гривні 60 копійок. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому КП «Лозовагазсервіс» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 16 квітня 2017 року близько 01-00 години ОСОБА_3 проходив по вул. Матросовій в м. Лозова, Харківської області. Перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу проник на територію вищевказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, таємно, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно проник до гаража, який розташований на території даного домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед марки «Україна», вартістю 760 гривень. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочинів визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєних ним злочинах. Також пояснив, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах, а саме 22 липня 2017 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , перебували на вул. Дарвіна в м. Лозова, Харківської області, де вживали алкогольні напої. Цього ж дня, перебуваючи поблизу будинку № 3 по провулку Комунальному в м. Лозова, Харківської області, близько 13-20 годині, між ним та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка. Під час сварки у нього виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізуючи свій намір він наніс останньому п`ять ударів ребром правої долоні в обличчя, від якого той впав, а потім завдав йому зі значною силою ребром правої долоні не менше 15 ударів в обличчя, близько 10 ударів правою ногою в область грудної клітини та не менше 10 ударів в живіт. Внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_6 була спричинена закрита тупа поєднана травма грудної клітини та живота з переломами грудини і ребер, і розривами внутрішніх органів з крововиливом в черевну порожнину, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, тобто тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Крім цього, 15 квітня 2017 року близько 15-00 години він проходив біля території КП «Лозовагазсервіс», розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Лозовського, б. 80, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел він через паркан, який огороджує територію КП «Лозовагазсервіс», проник на територію вищевказаного підприємства та на одному із тельферів в цеху ізоляції, за допомогою ножа, зрізав 40 метрів електричного кабелю. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Також, 16 квітня 2017 року близько 01-00 години він проходив по АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел він проник на територію вищевказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , де проник до гаража, який розташований на території даного домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед марки «Україна». Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисле тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а скоєне ним підлягає кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні цих кримінальних правопорушеннях і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкі злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2002 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, має середню освіту, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, не військовозобов`язаний.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає повторність, рецидив злочинів та вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

З урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочинів та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 22 липня 2017 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 0075/86 від 22.07.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 22.07.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_8 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України та піддати його покаранню:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 22 липня 2017 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 0075/86 від 22.07.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 22.07.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 3818 від 23.08.2017 року в розмірі 296 гривень 61 копійки та № 3819 від 18.08.2017 року в розмірі 296 гривень 61 копійки, перерахувавши кошти на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, МФО 851011, код по ОКПО 37999680, код доходів 24060300.

Речові докази по справі:

- матерчаті мокасини чорного кольору, які відповідно до квитанції № 1334, знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів при Лозівському ВП ГУНП в Харківській області знищити, як такі, що не представляють цінності;

- велосипед марки «Україна», який переданий потерпілому ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки, залишити останньому;

- 40 метрів електричного кабелю марки «КРПТ 3х4+1х2,5», який переданий представнику потерпілого ОСОБА_9 згідно зберігальної розписки, повернути власнику КП «Лозовагазсервіс».

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1