В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2018 Справа №607/14787/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000112 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голосків Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця старшого навідника гармати 2 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 та ч.4 ст.407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування в/частини НОМЕР_1 з 10 по 21 липня 2017 року на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`являвся, не виконував службові обов`язки, і за вказаний період не вживав заходів для повернення до військової частини за наявності можливості для цього, проводив час на власний розсуд.

Крім цього, в обвинуваченого ОСОБА_3 , який 28 липня 2017 року близько 05 год. перебував поблизу магазину «Продукти», що в м.Тернополі на Привокзальній площі, 1, виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у вказаного обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень наведеному потерпілому, реалізовуючи який він, тоді ж і там же, біля центрального входу квиткових кас приміського сполучення Залізничного вокзалу м.Тернополя, підійшов до вказаного потерпілого, після чого наніс останньому удар своєю правою ногою в його обличчя, від чого потерпілий впав на асфальтне покриття, а обвинувачений, під час того, як ОСОБА_5 почав підводитись на ноги, також наніс йому 1 удар кулаком лівої руки у праву частину обличчя, 1 удар правою рукою в область правого плеча та 1 удар правою ногою у ліве стегно, чим спричинив вищевказаному потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця нижньої повіки правого ока, крововиливу у білкову оболонку правого ока, синців правого плеча, синця лівого стегна.

У той же час та у тому ж місці, під час наведеного конфлікту, зокрема, коли потерпілий ОСОБА_5 впав на асфальтне покриття від 1 удару обвинуваченого і у вказаного потерпілого випав із кишені штанів належний йому мобільний телефон марки «Cubot Note S», золотистого кольору, вартістю 1800 грн., із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., карткою пам`яті «Transcend», об`ємом 1 Гб, вартістю 90 грн., а наплічна сумка ОСОБА_5 , чорного кольору, сповзла на зап`ястя обвинуваченого в ході шарпанини, в обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , реалізовуючи який він тоді ж і там же, вихопив належну потерпілому ОСОБА_5 наплічну сумку, чорного кольору, вартістю 300 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 3 000 грн., навушники марки «Nokia WH-109», вартістю 75 грн., паспорт громадянина України, а також для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , дві золоті каблучки у формі печатки, 585 проби, вагою по 1, 5 г кожна, загальною вартістю 1 860 грн., а також шкіряний гаманець, чорного кольору, який для потерпілого цінності не становить, після чого піднявши із асфальтного покриття вищевказаний мобільний телефон із картками, поклав його у кишеню своїх шортів та із викраденим у наведений спосіб майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7 150 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 та ч.4 ст.407 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальних актах, щиро розкаявся та пояснив, що він, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 дійсно у вказаний період не з`являвся за місцем служби унаслідок моральної перевтоми, сімейних обставин, не маючи на це поважних причин та відповідного дозволу командування. Крім цього, він, обвинувачений, вказав, що 28 липня 2017 року близько 05 год., перебуваючи в м.Тернополі на Привокзальній площі, 1, в ході словесної перепалки, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 , після чого відкрито викрав майно останнього. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 та ч.4 ст.407 КК України, за обставин, викладених в обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за: ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч.4 ст.407 КК країни нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, крім строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться легких, середньої тяжкості та тяжких, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове добровільне відвернення заподіяної злочином шкоди.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу зі стягненням в дохід держави, ч.1 ст. 186 КК України арешту та ч.4 ст.407 КК України позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої межі санкції та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі нам певний строк.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

Разом з тим, 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», відповідно до ст.2 якого звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч. 2-4 ст.408, ст.410, ч.ч. 2-4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 цього Закону).

Зокрема, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 та ч.4 ст.407 КК України та не підпадає під перелік осіб, зазначених у ч.4 ст.86 КК України, ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до яких амністія не застосовується.

Водночас встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 16 грудня 2016 року.

Таким чином, суд, на основі аналізу вищенаведених обставин, приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від відбування покарання за даним вироком.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6-793/17 від 29 листопада 2017 року в сумі 395, 48 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу.

При цьому, речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «Cubot Note S», золотистого кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області необхідно повернути ОСОБА_5 , а CD-R диск, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження слід залишити там же.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 та ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

-ч.1 ст.125 КК України штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави;

-ч.1 ст.186 КК України 3 (три) місяці арешту;

-ч.4 ст.407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання за даним вироком.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №6-793/17 від 29 листопада 2017 року в сумі 395, 48 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «Cubot Note S», золотистого кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_5 , а CD-R диск, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити там же.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1