Справа № 161/1568/18 Провадження №11-сс/773/94/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна (ЄРДР № № 0000059),

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності, вилучені під час проведення огляду 26 січня 2018 року у присутності та за добровільною згодою володільців майна у зоні митного контролю митного поста «Луцьк» Волинської області ДФС за адресою: с. Струмівка, вул. Рівненська, 4 Луцького району Волинської області, а саме автомобіль марки «Сканія» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , деревне вугілля в кількості 21,8 т., видаткову накладну № 3 від 24 січня 2018 року в двох примірниках на одному аркуші кожен, накладну № 3656 від 25 січня 2018 року на 1 аркуші, в рамках кримінального провадження № 0000059 від 25 вересня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України.

Клопотання мотивує тим, що гр. ОСОБА_9 , будучи службовою особою та власником ТОВ «Приріст-Плюс» здійснив внесення у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, завідомо неправдиві відомості. Зокрема, встановлено, що директор ТОВ «Приріст-Плюс» ОСОБА_9 з метою легалізації походження деревного вугілля, отримання відповідних дозвільних документів для здійснення ТОВ «Приріст-Плюс» експортних операцій та експорту в Республіка Польща на підставі підроблених документів незаконно виготовленого деревного вугілля, внісши недостовірні відомості у реєстраційні документи фізичних осіб-підприємців, зареєстрував їх, тим самим організував схему проведення безтоварних операцій по придбанню ТОВ «Приріст-Плюс» деревного вугілля від ряду підконтрольних фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до відомостей про виплачені доходи «1ДФ» з початку 2017 року ТОВ «Приріст-Плюс» здійснило перерахування близько 8 млн. грн. в адресу підконтрольних суб`єктів господарської діяльності. В подальшому грошові кошти знімались з рахунків фізичних осіб-підприємців та передавались в адресу ТОВ «Приріст-Плюс», хоча при цьому ніяких фінансово-господарських взаємовідносин не відбувалось, в тому числі деревне вугілля не постачалось.

Внаслідок здійснення вказаної протиправної діяльності з початку 2017 року ТОВ «Приріст-Плюс» в адресу двох нерезидентів Республіки Польща експортовано незаконно виготовленого деревного вугілля в кількості 1700 тонн на загальну суму 1 млн. 300 тис. грн.

Директор ТОВ «Приріст Плюс» ОСОБА_9 організував протиправну схему експорту деревного вугілля в Республіку Польща через підконтрольне підприємство ТОВ «Верокс-Трейд», директором якого є ОСОБА_7 , яка в свою чергу, є підконтрольною ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді від 19 лютого 2018 року в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор не має відношення до даного кримінального провадження, оскільки зазначене в клопотанні вугілля було придбане в м. Березно, Рівненської області в ПП Люшин, а не в ПП ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що товарно-матеріальні цінності є матеріальними об`єктами предметом розслідування кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України мають значення речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану ними апеляційну скаргу підтримав, власника майна та його представника, які відносно її задоволення заперечили, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170 - 173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

На думку апеляційного суду, є достатні підстави вважати, що вилучене під час проведення огляду майно є предметом розслідування кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та наявні ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі даного деревного вугілля та відповідних видаткових документів, що не було враховано слідчим суддею при розгляді даного клопотання і є підставою для накладення на нього арешту.

Разом із тим, так як кримінальне провадження порушено з попередньою кваліфікацією за ст. 205-1 КК України та враховуючи, що стороною обвинувачення в клопотанні, апеляційній скарзі і при їх розгляді не доведено підстав для накладення арешту на транспортний засіб марки «Сканія» д.р.н. НОМЕР_1 та причіп з д.р.н. НОМЕР_2 Фольксваген-Транспортер», д.н.з НОМЕР_3 та не наведено ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для накладення арешту на транспортний засіб та причіп.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя передчасно відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а тому ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст.407 КПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання з вищенаведених підстав.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_6 частково та накласти арешт на деревне вугілля в кількості 21, 8 т, видаткову накладну № 3 від 24 січня 2018 року у двох примірниках на одному аркуші кожен, накладну № 3656 від 25 січня 2018 року на 1 аркуші.

В задоволенні решти клопотання-відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: