"28" грудня 2017 р. Справа № 126/295/16-к
Провадження по справі № 1-кп/150/51/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у залі судових засідань в закритому судовому засіданні, справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000942 від 22.12.2015 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колінцівці Хотинського району Чернівецької області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 01.10.2013 Хотинським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до обмеження волі строком два роки шість місяців двадцять п`ять днів, проживаючого по АДРЕСА_1 , ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2014 скорочено невідбуту частину покарання на підставі ст.. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, визначено у відповідності до вимог ст.. 11 ЗУ «Про амністію у 2014 році» новий строк покарання один рік один місяць та одинадцять днів обмеження волі, який рахувати з 19.04.2014,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Так, 22 грудня 2015 року близько 01 години 00 хвилин в с. Хмарівка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_6 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_2 , після розпиття спиртних напоїв з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч її волі почав її обіймати та цілувати. У відповідь ОСОБА_8 відштовхнула ОСОБА_6 від себе руками та вдарила рукою по обличчю. ОСОБА_6 з метою вступу з неповнолітньою в статеві зносини повалив масою тіла ОСОБА_8 на ліжко, наніс їй один удар кулаком в область лоба та всупереч її волі вступив із нею в статеві зносини природнім способом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №215 від 22 грудня 2015 року у ОСОБА_8 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин на лобі з синцем блідо-блакитного кольору з червоним центром; синців на задній поверхні лівого плеча та в області проекції розгинальної поверхні правого променево-зап`ястного суглобу; саднини на долонній поверхні 4-го пальця лівої кисті та двох садин на шкірі в області проекції обох ліктьових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що до зустрічі з ОСОБА_6 , вона спілкувалась з обвинуваченим по телефону. 21 грудня 2015 року ОСОБА_6 зателефонував їй і запропонував зустрітись. Потім він прийшов до потерпілої і приніс одну пляшку вина. Вони слухали музику, пили вино і розмовляли. Коли закінчилось вино, ОСОБА_6 кудись вийшов і приніс ще одну пляшку, яку вони також почали розпивати. Близько 11 години до будинку прийшли батьки потерпілої, а саме мати та вітчим. У зв`язку з тим, що напередодні в неї виникла суперечка з матір`ю, вона сказала матері покинути будинок, при цім кинувши їм ключі від будинку ОСОБА_6 . Прийшовши до тями, через деякий час, зрозумівши, що з нею сталося, однак будучи в стресовому стані вона почала спілкуватись з ОСОБА_6 , та ще деякий час вони пролежали на підлозі, постеливши під себе ковдру, після чого вона заснула. Пізніше ОСОБА_6 присів біля неї і почав цілувати та обіймати. ОСОБА_8 відштовхнула його від себе, але він почав приставати інтенсивніше і силою поклав потерпілу на ліжко. Вона вдарила ОСОБА_6 і той впав біля тумбочки. Потім, ОСОБА_6 підвівся і вдарив її кулаком в чоло, навалився на неї всім тілом, далі штовхнув її на ліжко, подаючи вона вдарилась чолом до бильця ліжка. Після цього, вона нічого не пам`ятає. Прокинулвшись під ранок вона вирішила піти на берег річки та усвідомити те, що з нею сталось. Сказавши обвинуваченому, що піде до вбиральні і повернеться, натомість вона вийшла з будинку, спочатку пішла до сусідки ОСОБА_10 ,якій розповіла, що трапилося. Побувши якийсь час в неї, пішла на берег річки. Повертаючись звідки, в неї виникли думки покінчити життя самогубством. Однак, по дорозі зустріла ОСОБА_11 , яка повідомила, що вже знає про все, що сталось з потерпілою і зателефонувала до дільничного. Через деякий час приїхали дільничний та оперативна група до будинку ОСОБА_11 , де вона і знаходилась, які почали проводити слідчі дії. Під час огляду місця події нею було видано ручі, в яких вона була одягнена того дня, а також її було оглянуто судово-медичним експертом. До знайомства з ОСОБА_6 в неї не було статевих відносин, вона жодним чином не давала зрозуміти, що між ними можуть бути інтимні відносини. Зазначила, що ані своїм зовнішнім виглядом, ані вчинками не провокувала обвинуваченого на вступ з нею в статеві відносини. Просила суд призначити покарання, передбачене законом.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 22.12.2015 до неї зателефонувала ОСОБА_10 , яка повідомила, що ОСОБА_8 зґвалтував ОСОБА_6 . Через деякий час вона зустріла ОСОБА_8 , яка їй також повідомила, що її було зґвалтовано ОСОБА_6 і вона ходила понад річкою та мала намір покінчити життя самогубством. Після чого свідок запросила її додому та зателефонувала дільничному інспектору та повідомила про подію, яка сталася із потерпілою, на що той відповів, що знаходиться в м. Бершадь, а тому особисто прибути не зможе, викличе інших працівників поліції. По прибуттю поліції, свідок та потерпіла разом із працівниками поліції пішли до будинку ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що потерпіла ОСОБА_8 є її донькою, на час її зґвалтування була неповнолітньою. 21 грудня 2015 року ОСОБА_6 запросив свідка разом із співмешканцем до нього додому. Вони прийшли, погостювавши якийсь час, ОСОБА_6 сказав, що йому потрібно на деякий час відійти. Вони ще трохи посиділи. Прийшовши додому, побачили доньку та ОСОБА_6 , на столі знаходилось дві пляшки вина, одна з яких була розпита. Донька сказала їй йти ночувати в інше місце, передавши при цім ключі від будинку ОСОБА_6 на той час на тілі доньки тілесних ушкоджень не було видно. Під ранок, до будинку, в якому вони ночували прийшов ОСОБА_6 та сказав, що у нього з ОСОБА_12 все відбулося за взаємною згодою і сказав, що хоче одружитись із нею. До того випадку донька ні з ким не вступала в інтимні відносини. Коли свідок побачила доньку, сильно плакала, на ній було видно синець, вона була знервована і на її запитання не відповідала.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 21 грудня 2015 року він зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 був у ОСОБА_6 вдома в с. Хмарівка в компанії його та його матері. ОСОБА_6 розмовляв по телефону і сказав їм, що відійде не на довго і попросив його зачекати, на що вони з ОСОБА_9 погодились. Та прочекавши тривалий проміжок часу, вирішили піти додому. Прийшовши, побачили з співмешканкою в кімнаті дві пляшки вина, одна з яких була відкоркована. В кімнаті знаходився ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка повідомила, що в них все в порядку і в грубій формі попросила їх піти з будинку, кинувши в їхню сторону ключі від будинку ОСОБА_6 . Виходячи з будинку, свідок звернув увагу обвинуваченого на те, що донька неповнолітня, та щоб він не робив дурниць. ОСОБА_6 зателефонував зранку і повідомив, що в них з ОСОБА_8 все що сталося, було по взаємній згоді. Крім цього, ОСОБА_6 приходив та спікувався з ОСОБА_9 та сказав, що буде одружуватись на ОСОБА_12 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість свою не визнав та в порядку статті 63 Конституції України відмовився давати покази. В ході допиту свідків кримінального провадження, останній під час ставлення їм запитань з приводу події кримінального правопорушення надавав коментарі, відповідно до яких не заперечив того факту, що між ним та потерпілою після розпиття алкогольних напоїв відбувся статевий акт. Окрім того, вночі та вдень після події, він казав матері ОСОБА_8 про свої наміри одружитися на останній. При цім, заперечував про його обізнаність у віці потерпілої, а саме, в тому, що вона була неповнолітньою та факт фізичного насильства.

В судовому засіданні обвинувачений надав суду клопотання щодо визнання доказів недопустимими, а саме: протоколу огляду місця події від 22.12.2015; постанову про призначення судово-медичної експертизи від 22.12.2015; висновку судово-медичної експертизи №215 від 15.01.2016; постанову про призначення судово-медичної експертизи від 22.12.2015; висновок судово-медичної експертизи №216 від 19.01.2016; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки крові та слини ОСОБА_6 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки піднігтьового вмісту ОСОБА_6 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки відбитків пальців рук та долонь ОСОБА_6 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки змивів з пальців рук та поверхонь долонь ОСОБА_6 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки змивів з пальців рук та поверхонь долонь ОСОБА_8 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження (зразки відбитків пальців рук та поверхонь долонь ОСОБА_8 ) від 22.12.2015; постанову про відібрання зразків біологічного походження для експертного дослідження зразки крові та слини ОСОБА_8 ) від 22.12.2015; постанову про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи від 24.12.2015; висновок експерта №7 від 24.12.2015 складений судово-медичним експертом експертом-імунологом; постанову про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи від 24.12.2015; висновок експерта №8 від 24.12.2015 складений судово-медичним експертом-імунологом; вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.10.2013; постанову про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 25.12.2015; протокол огляду речових доказів від 27.01.2016; висновок експерта №595-Д від 31.12.2015, складений експертом сектору дактилоскопічних видів досліджень та обліків; висновок експерта №3 від 24.12.2015; висновок судово-медичної цитологічної експертизи №286 від 31.12.2015; висновок експерта №6 від 24.12.2015, складений судом експертом-імунологом; протокол тимчасово вилученого майна від 22.12.2015.

Заслухавши думку учасників судового процесу з приводу поданого обвинуваченим клопотання про визнання доказів недопустимими, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Суд вважає недопустимими речові докази, а саме: простирадло фіолетового кольору, бюстгальтер чорного кольору, жіночі труси рожевого кольору, чоловічі труси, зразки крові, нігтів та змивів потерпілої ОСОБА_8 , зразки крові, нігтів та змивів ОСОБА_6 , сліди пальців рук, оскільки у відповідності до ст. 290 КПК України до них не був наданий доступ підозрюваному та його захиснику.

Відповідно є недопустимими і похідні від них докази, а саме: висновок дактилоскопічної експертизи слідів пальців рук ОСОБА_6 №595-Д від 31.12.2015; висновок №3 судово-медичної цитологічної експертизи від 26.01.2016; висновок судово-медичної цитологічної експертизи №286 від 31.12.2015; висновок судово-медичної імунологічної експертизи №6 від 22.01.2016; висновок судово-медичної цитологічної експертизи №6 від 26.01.2016; висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_6 №216 від 19.01.2016; висновок судово-медичної експертизи простирадла №8 від 22.01.2016; висновок судово-медичної експертизи одягу №7 від 22.01.2016.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_6 , наведені в заяві про недопустимість, в якості доказів постанови про призначення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 від 22.12.2015 і проведеної на її підставі судово-медичної експертизи №215 від 15.01.2016 з підстав призначення її до оголошення підозри ОСОБА_6 та без його участі, а також без участі потерпілої, оскільки відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеній перед судом їх переконливості та диспозитивність. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. відповідно до ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України.

Тому, оскільки ОСОБА_6 після відкриття йому доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з такими матеріалами з участю захисника 29.01.2016 будь-яких клопотань не заявляв, аби з`ясувати будь-які питання, які він вважав нез`ясованими під час досудового розслідування, він та його захисник не були позбавлені можливості, в ході усього досудового та судового слідства, тому, суд вважає, що його права при встановленні обставин зґвалтування ним неповнолітньої ОСОБА_8 , котра не досягла статевої зрілості, були дотримані.

Сама по собі участь потерпілої в огляді місця події саме 22.12.2015 та проведення цього ж числа її судово-медичного огляду не виключає достовірність та не тягне за собою недопустимість протоколу огляду місця події та висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 .

Поряд із цим, суд визнає допустимими доказами винуватості обвинуваченого покази потерпілої та свідків, надані в судовому засіданні, а також наступні письмові докази:

-Протокол огляду місця події від 22.12.2015 в с. Хмарівка та ілюстровані таблиці до нього, з яких видно, що місцем події є домогосподарство, яке розташоване по АДРЕСА_2 . В кімнаті №2 на металевому ліжку на простирадлі виявлено три стертих локальних забарвлених речовиною буро-червоного кольору сліди нашарування і одна пляма локальна забарвлена речовиною буро-червоного кольору розміром 5х2 см;

-Висновок експерта №215 від 22.12.2015, яким в ході проведення судово-медичної експертизи, у потерпілої ОСОБА_8 було встановлено наявність ряду тілесних ушкоджень, у вигляді синців та садин, що могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів, в тому числі і від предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що могло мати місце в строк та при обставинах вказаних особою котра проходила експертизу. За ступенем важкості, дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я. Цілісність дівочої перетинки у неповнолітньої ОСОБА_8 порушена. Порушення цілісності дівочої перетинки представлено у вигляді розриву перетинки в сегменті, розташованому відповідно цифрі «4» циферблату годинника з крововиливом в краї розриву, а також у вигляді крововиливу в товщу дівочої перетинки в сегменті відповідно цифрам «6-8» циферблату годинника. Можливість спричинення ушкоджень дівочої перетинки внаслідок дії на неї напруженого статевого члена цілком імовірна. Виходячи з антропометричних даних та розмірів тазу можна дійти до висновку, що на час проведення експертизи неповнолітня ОСОБА_8 статевої зрілості не досягла;

-Картку амбулаторного медичного огляду №237 від 22.12.2015, згідно з якою ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольного сп`яніння в день події.

Беручи до уваги зазначені вище покази свідків, наведені докази вчинення кримінального правопорушення, матеріали кримінального правопорушення, суд критично ставиться до слів обвинуваченого про його необізнаність щодо віку потерпілої, з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» №5 від 30.05.2008 Кримінальна відповідальність за вчинення зґвалтування неповнолітньої чи малолітньої особи (…) настає лише за умови, якщо винна особа усвідомлювала (достовірно знала чи допускала), що вчиняє такі дії щодо неповнолітньої або малолітньої особи, а так само, коли вона повинна була і могла це усвідомлювати. При цьому, суд повинен враховувати не тільки показання підсудного, а й потерпілої особи, ретельно перевіряти їх відповідність усім конкретним обставинам справи. При вирішенні цього питання враховується вся сукупність обставин справи, зокрема, зовнішні фізичні дані потерпілої особи, її поведінка, знайомство винної особи з нею, володіння винною особою відповідною інформацією.

Так, в судовому засіданні під час допиту свідка ОСОБА_13 встановлено, що останній наголошував ОСОБА_6 на тому, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, та аби той не наробив дурниць. Під час огляду копії паспорта потерпілої, в якому міститься фотографія неповнолітньої потерпілої, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, по її фізичним даним можна беззаперечно переконатись у недосягненні останньою повноліття на день вчинення злочину. Окрім того, ці обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи №215 від 22.12.2015.

З огляду на наведені обставини, на глибоке переконання суду, обвинувачений мав би усвідомлювати, що ОСОБА_8 на день вчинення відносно неї кримінального правопорушення була неповнолітньою, а тому заперечення даної обставини суд сприймає як бажання обвинуваченим уникнути відповідальності за вчинене ним злочинне діяння.

Таким чином, суд, оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічного, повному та неупередженому досліджені всіх обставин злочину приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, як зґвалтування неповнолітньої, тобто статеві зносини з неповнолітньою із застосуванням фізичного насильства.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину і вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, відповідно до ст.66 КК України не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, по місцю проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Беручи до уваги вище наведене та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції частини 3 статті 152 Особливої частини.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні виплати на залучення експерта.
Враховуючи, що судом визнано судову дактилоскопічну експертизу, вартість якої становить 614,40 грн. недопустимим доказом, ці кошти не підлягають стягненню з обвинуваченого, а тому їх необхідно компенсувати за рахунок держави.
Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2015 року підлягає скасуванню.
Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлено не було.
Враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ухилення від відбування покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 22 грудня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, який обраховувати із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити незмінним.
Вартість проведеної в кримінальному провадженні судової дактилоскопічної експертизи, в розмірі 614,40 грн. компенсувати за рахунок держави.
Скасувати арешт, накладений на майно (речові докази) ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2015 року.
Речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області:
- простирадло фіолетового кольору з орнаментом, належний ОСОБА_8 одяг: джинси синього кольору, теніска червоного кольору, бюстгальтер чорного кольору, жіночі труси рожевого кольору повернути ОСОБА_8 ;
- чоловічі труси, зразки крові, нігтів та змивів потерпілої ОСОБА_8 зразки крові, нігтів та змивів ОСОБА_6 , сліди пальців рук, вилучені з будинку по АДРЕСА_2 після набрання вироком законної сили знищити у встановленому законом порядку.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_14

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3