Справа № 441/702/16-к 1-кп/441/3/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2018 року Городоцький районний суд Львівської обл. в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грімне Городоцького р-ну Львівської обл., українця, громадянина України, безпартійного, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого на АДРЕСА_1
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грімне Городоцького р-ну Львівської обл., українця, громадянина України, безпартійного, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого на АДРЕСА_1
за ч.2 ст.296 КК України, на кожного
ОСОБА_5 15.11.2015р. близько 14 год., в стані алкогольного сп`яніння, під час проведення футбольного матчу на стадіоні «Газовик», що на вул. Самбірська, 28 у м. Комарно Городоцького р-ну Львівської обл., маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки в громадському місці, загальноприйняті норми моралі і добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, вийшов на футбольне поле, нецензурно і образливо висловлювався до футбольного судді ОСОБА_7 , на зауваження не реагував, внаслідок чого останній був вимушений зупинити футбольний матч.
Далі, близько 17 год., після завершення церемонії нагородження переможців футбольного турніру, ОСОБА_5 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки в громадському місці, загальноприйняті норми моралі і добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, у присутності інших громадян, виражаючись нецензурно, кинувся до ОСОБА_7 , хотів вдарити того, але цьому завадили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які стали припиняти його хуліганські дії.
Тут же, ОСОБА_6 , із невстановленими слідством особами, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки та загальноприйняті норми моралі і добропристойності, приєднався до хуліганських дій останнього, умисно вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_8 , збив того з ніг на землю, одночасно, ударом в обличчя на землю був збитий ОСОБА_9 , після цього ОСОБА_5 в групі з ОСОБА_6 та іншими невстановленими слідством особами, били потерпілих по тілу, ОСОБА_6 вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_9 , як наслідок, з особливою зухвалістю, грубо порушили громадський порядок та заподіяли потерпілому ОСОБА_8 струс головного мозку, забій носа, рвану рану перенісся, а потерпілому ОСОБА_9 - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, подряпину лівої брови, що в кожному випадку відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, пояснив, що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, при проведенні першого футбольного матчу, був невдоволений суддівством ОСОБА_7 , тому викрикував до нього, виходив на футбольне поле, але образ не висловлював, на вимогу ОСОБА_10 повернувся на трибуну, що через це матч не припинявся. Після церемонії нагородження, на грубе звернення ОСОБА_7 , направився до нього, щоб з`ясувати стосунки, але перед ним стали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останній його вдарив в живіт, він впав на землю, його копали, а коли звівся на ноги, то в обличчя його вдарив ОСОБА_9 . Він та ОСОБА_6 потерпілих не бив, інкримінованих дій не вчиняв, просить не притягувати до відповідальності, відмовити у задоволенні позову.
ОСОБА_6 в суді вину не визнав, показав, що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, при проведенні футбольного матчу, ОСОБА_5 з вболівальниками вийшов на поле і повернувся на трибуну тільки після втручання футбольного судді ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_10 . Після завершення церемонії нагородження ОСОБА_5 йшов до ОСОБА_7 з`ясувати стосунки, але ОСОБА_8 вдарив його, той впав на землю. Він кинувся на допомогу ОСОБА_5 , піднімаючи того штовхнув ОСОБА_8 , згодом ОСОБА_5 в обличчя вдарив ОСОБА_9 . Він та ОСОБА_5 потерпілих не бив, інкримінованих дій не вчиняв, просить не притягувати до відповідальності, у задоволенні позову відмовити.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , їх винуватість у скоєному доведена об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і зокрема.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 в тій частині, що 15.11.2015р., під час проведення футбольного турніру на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе негідно, грубо та образливо висловлювались, ОСОБА_5 вибігав на футбольне поле. Після закінчення турніру і церемонії нагородження переможців, ОСОБА_5 з погрозами кинувся до ОСОБА_7 , але вони із ОСОБА_9 стримували його, вимагали припинити хуліганство, відштовхували. Що тут же до ОСОБА_5 приєднався ОСОБА_6 , разом з іншими невстановленими особами, вдарив його у перенісся, збивши на землю, разом з ОСОБА_5 та іншими копав його по тілу. Діями обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було грубо порушено громадський порядок, порвано його куртку, він мав рвану рану обличчя, струс головного мозку, інші тілесні ушкодження, через це знаходився на стаціонарному лікуванні та поніс матеріальну шкоду, також йому завдано моральну (немайнову) шкоду, загальний розмір шкоди - 30 000 грн., просить стягнути таку з обвинувачених.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 в тій частині, що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, після церемонії нагородження переможців футбольного турніру, ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, непристойно викрикуючи, кинувся до ОСОБА_7 , що вони із ОСОБА_8 намагались припинити такі дії ОСОБА_5 , відштовхували і стримували його. При цьому, ударом в обличчя його збили на землю, тут же його били ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з іншими невстановленими особами. Коли підвівся, то кулаком у верхню частину обличчя його вдарив ОСОБА_6 . Діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було грубо порушено громадський порядок, йому спричинено травму голови, інші тілесні ушкодження.
Із протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.11.2015р., із заяви ОСОБА_9 до правоохоронних органів від 15.11.2015р. (т.1 а.232, 239) видно, що кожен з них заявив про заподіяння йому в цей день на стадіоні «Газовик», що на вул. Самбірська, 28 у м. Комарно Городоцького р-ну Львівської обл., тілесних ушкоджень.
З висновків судово-медичної експертизи № 2097 від 30.12.2015р. і № 57/16 від 27.04.2016р. (т.1 а.234-235, 249) видно, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 струс головного мозку, забій носа, рвана рана перенісся, спричинені 15.11.2015р. від ударів тупим предметом та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Із висновку судово-медичної експертизи № 2096 від 04.12.2015р. (т.1 а.240-241) убачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, подряпина лівої брови, спричинені 15.11.2015р. від ударів тупим предметом та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
З протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 08.04.2016р. з фототаблицею в додатку (т.1 а.242-248) видно, що він показав на обставини, як 15.11.2015р., після закінчення футбольного турніру і церемонії нагородження, на стадіоні «Газовик» у м. Комарно ОСОБА_5 з погрозами кинувся до ОСОБА_7 , як вони із ОСОБА_9 стримували його, як до останнього приєднався ОСОБА_6 з іншими невстановленими особами, вдарив його у перенісся, збив на землю, разом з ОСОБА_5 та іншими копали та били його по тілу.
Із показань в суді свідка ОСОБА_7 та протоколу слідчого експерименту з ним від 16.05.2016р. з фототаблицею в додатку (т.2 а.7-12) видно, що 15.11.2015р. був суддею на футбольному матчі, який відбувався на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 поводив себе неадекватно, заважав проведенню матчу, вийшов на поле, грубо та нецензурно викрикував до нього, ображав його, на зауваження не реагував, тому він змушений був зупинити футбольний матч, і продовжив такий тільки після втручання свідка ОСОБА_10 , з яким йому вдалось утихомирити і повернути на трибуну ОСОБА_5 . Згодом, як закінчилась церемонія нагородження переможців, ОСОБА_5 присіпався до нього, ображав нецензурно, хотів вдарити, але цьому завадили ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Тут же до ОСОБА_11 приєднався ОСОБА_6 з невстановленими особами, вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_8 , далі ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_9 в обличчя справа, збивши потерпілих на землю разом з невстановленими особами, що були з обвинуваченими за одне, били потерпілих і спричинили їм тілесні ушкодження.
З показань в суді свідка ОСОБА_12 та протоколу слідчого експерименту з ним від 16.05.2016р. з фототаблицею в додатку (т.2 а.1-6) убачається, що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, під час церемонії нагородження переможців футбольного турніру, група вболівальників голосно та образливо викрикувала, поміж них особливо вирізнявся ОСОБА_5 , що після закінчення церемонії він з образливими криками подався до ОСОБА_7 , зчинив шарпанину, при цьому ОСОБА_9 і ОСОБА_8 намагались його заспокоїти, але до нього приєднався ОСОБА_6 з невстановленими особами, зчинили бійку, ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 в обличчя, той впав, вони копали його і лежачого на землі ОСОБА_9 , що ОСОБА_8 , із пошкодженим обличчям, він доставив до лікарні.
Показаннями в суді свідка ОСОБА_13 в тій частині, що 15.11.2015р. він був на стадіоні «Газовик» у м. Комарно під час проведення футбольних матчів, що під час першої гри ОСОБА_5 поводив себе зухвало, вийшов на поле, непристойно викрикував, ображав суддю ОСОБА_7 , на зауваження не реагував, через це суддя зупинив матч. Згодом, по закінченню церемонії нагородження, ОСОБА_5 знову нецензурно ображав ОСОБА_7 , хотів вдарити, але йому на заваді стали ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , тоді до ОСОБА_5 приєднався ОСОБА_6 з невстановленими особами, зчинили бійку та спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Показами в суді свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в тій частині, що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, після церемонії нагородження переможців футбольного турніру, в присутності великої кількості людей сталась сутичка, після якої вони бачили потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями на обличчі.
Показаннями в суді свідка ОСОБА_10 в тій частині, що 15.11.2015р. по обіді, під час проведення першого футбольного матчу на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, обвинувачений ОСОБА_5 поводив себе неналежно, вийшов на поле, викрикував та нецензурно ображав суддю ОСОБА_7 , на зауваження того і вболівальників не реагував, суддя на кілька хвилин зупиняв матч, просив ОСОБА_5 заспокоїтись, він теж заспокоював останнього і тільки після його втручання ОСОБА_5 повернувся на трибуну.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 і ОСОБА_6 доведена в повному об`ємі, оскільки вони, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи елементарні правила поведінки та загальноприйняті норми моралі і добропристойності, діючи в групі, з особливою зухвалістю, умисно грубо порушили громадський порядок, дії кожного із них суд кваліфікує за ознаками ч.2 ст.296 КК України.
Суд бере до уваги покази потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 щодо зухвалої та зверхньої поведінки обвинувачених 15.11.2015р. у громадському місці на стадіоні «Газовик» у м. Комарно, що під час хуліганства обвинувачені вдавались до фізичного насильства, заподіяли їм тілесні ушкодження, оскільки такі послідовні, узгоджуються між собою і мають підтвердження показаннями свідків, протоколами слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз.
Суд критично оцінює покликання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 , що 15.11.2015р. на стадіоні «Газовик» у м. Комарно суддя зупинив матч не через дії ОСОБА_5 , а через ігровий момент, що після церемонії нагородження ОСОБА_5 першим вдарив потерпілий ОСОБА_8 , що вони потерпілих не били, оскільки такі нічим не обґрунтовані, спростовуються показаннями свідків та потерпілих, які узгоджуються із даними, що містяться у протоколах слідчих дій за їхньою участю, де вони в т.ч. детально розповіли про обставини, за яких обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було вчинено протиправні дії.
Ту обставину, що при події 15.11.2015р. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не допускаючи ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , відштовхували його, суд розцінює як свідчення того, що вони діяли на попередження бійки, що не утворює складу злочину.
Суд не має підстав визнавати недопустимим доказом протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2015р. чи заяву ОСОБА_9 від 15.11.2015р., через не зазначення місця проведення процесуальної дії, способу ознайомлення учасників із їх змістом, що в них йдеться про обставини, які не відображені в обвинувальному акті та інше, на що покликається захисник, оскільки повідомлення про злочин може бути здійснене у різних формах: письмово, усно, за підписом особи яка його зробила або без такого. Заяви та повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень є найбільш поширеним законним приводом для початку досудового розслідування. Законом не обмежується зміст і не встановлюється форма даних як щодо офіційних повідомлень так і повідомлень фізичних осіб про вчинення кримінального правопорушення.
Посилання захисника на недопустимість, як доказів, судово-медичних експертиз № 2097 від 30.12.2015р., № 2096 від 04.12.2015р. і № 57/2016 від 27.04.2016р., через недоліки вступної і дослідницької частин таких, суд, з огляду на структуру цих документів, розцінює як необґрунтовані, оскільки кожна із них, як це передбачено Інструкцією про проведення судово-медичних експертиз (затверджена наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) проводилась згідно із постановами слідчого, з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, проведена відповідним експертом в Обласному бюро судово-медичної експертизи та в амбулаторії Городоцького відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ, підсумки у висновках експертів сформульовані на підставі результатів виконаної експертизи, є достатньо обґрунтовані і сторонами процесу, в т.ч. захистом, не оспорюються.
Суд не вбачає підстав до визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 08.04.2016р. чи таких же протоколів із свідками ОСОБА_7 і ОСОБА_12 від 16.05.2016р. із-за покликань захисту на неповне зазначення в них імені і по батькові особи, яка проводила слідчу дію, відсутність відомостей про усіх присутніх і не підписання ними фототаблиць та інше, оскільки ці протоколи складені слідчим Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_18 , в порядку, передбаченому КПК України, слідчий вправі долучити до протоколу процесуальної дії додатки, виготовлені за допомогою технічних засобів у ході проведення процесуальної дії, в т.ч. фототаблицю, що ним же виготовлена і посвідчена підписом, як це передбачено у ч. 3 ст. 105 КПК України.
Посилання сторони захисту на недопустимість, як доказу, висновків медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно № 526 і № 525 від 15.11.2015р. є необґрунтованими, оскільки вони не є висновком експерта в розумінні КПК України, а іншими видом доказів документами та відповідають вимогам, які ставлять до такого роду доказів.
З огляду на наведені вище докази й інші матеріали кримінального провадження, суд вважає встановленим, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.11.2015р. розуміли та усвідомлювали, що вони знаходяться у громадському місці під час проведення масового заходу, що своїми діями порушують елементарні правила поведінки та загальноприйняті норми моралі і добропристойності, спричинять тілесні ушкодження іншій особі, а отже, що їх дії поєднані з грубим та зухвалим порушенням громадського порядку.
Підстав до оправдання ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , як на це покликаються вони та захисник, суд не має.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину кожним із них, їх особи, що вони не працюють, обоє мають утриманців, характеризуються добре, що ОСОБА_5 злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння та обирає їм покарання у виді обмеження волі кожному.
Згідно положень п. "в" ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають в т.ч. неповнолітніх дітей, або дітей-інвалідів.
ОСОБА_5 , як убачається із його пояснень та копій свідоцтва про народження (т. 2 а. 25-27) має троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо яких батьківських прав не позбавлений, згоду на застосування ЗУ "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_5 висловив в суді, письмову заяву з цього приводу подав 17.10.2017р. (т.2 а.80).
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 слід застосувати п. "в" ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" та звільнити його від відбування покарання.
Ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, його молодий вік, добру характеристику та висновок органу пробації від 03.04.2017р. (т.1 а.218-222), суд уважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, що він, в порядку ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У провадженні ОСОБА_8 заявлено і підтримано цивільний позов про стягнення із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30 000 грн. матеріальної і моральної (немайнової) шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходить із зібраних у провадженні доказів, а також, що така шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку із вчиненим обвинуваченими кримінальним правопорушенням.
Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 хуліганства, потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, через це він знаходився на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділення КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» з 15.11.2015р. по 24.11.2015р., у зв`язку з чим мав витрати на придбання медикаментів.
Із оглянутої в судовому засіданні медичної карти стаціонарного хворого № 6024 ОСОБА_8 , із довідки головного лікаря КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» від 10.02.2017р. № 146 (т.1 а.197) видно, що потерпілий ОСОБА_8 був на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділення КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» з 15.11.2015р. по 24.11.2015р. з діагнозом струс головного мозку, забій носа, рвана рана перенісся, що такі медикаменти і препарати, як анальгін, димедрол і системи він отримав за кошти лікарні, а цефтріаксон, лідокаїн та інші купляв за свої кошти.
На підтвердження витрат понесених на придбання медикаментів ОСОБА_8 надав товарні чеки і квитанцію зокрема: за 15.11.2015р. на суму 17 грн. 35 коп. і 97 грн. 05 коп., за 16.11.2015р. 262 грн. 05 коп. і 434 грн. 65 коп., за 18.11.2015р. 124 грн. 12 коп., за 19.11.2015р. - 237 грн. 20 коп., а всього на 1172 грн. 42 коп. (т.1 а. 31-36, 197, 199).
Проте, при їх оцінці, разом із довідкою лікарні і медичною картою стаціонарного хворого, судом встановлено, що деякі медикаменти, про які йдеться у вищеозначених квитанціях - кеталонг, лізин і інші під час лікування ОСОБА_8 не призначались, а системи ПК/21-02 надавались за кошти лікарні, а отже, що належно підтверджується понесення ОСОБА_8 витрат на придбання медикаментів у сумі 633 грн. 94 коп., які підлягають стягненню на його користь із обох обвинувачених солідарно.
Підстав до відшкодування ОСОБА_8 витрат на правову допомогу та за ремонт куртки суд не має, оскільки розмір таких ним не визначено, доказів, що він мав такі витрати не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В суді потерпілим ОСОБА_8 підтверджено спричинення йому моральної (немайнової) шкоди хуліганськими діями обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також, що внаслідок цього він мав фізичну біль, переживання, душевний неспокій, порушення звичного укладу життя та інші негативні наслідки морального характеру.
З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на характер кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, матеріальний стан обвинувачених, суд вважає, що достатньою буде компенсація в сумі 14 000 грн.
Отже, суд стягує на користь потерпілого ОСОБА_8 із обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , солідарно, 633 грн. 94 коп. матеріальної і 14 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, а всього 14 633 грн. 94 коп., в задоволенні решти вимог відмовляє.
Процесуальних витрат у провадженні не має, запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
визнати винним та засудити ОСОБА_5 по ч.2 ст.296 КК України на три роки обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком.
Визнати винним та засудити ОСОБА_6 по ч.2 ст.296 КК України на два роки шість місяців обмеження волі.
Застосувати ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на один рік.
В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , солідарно, в користь ОСОБА_8 633 грн. 94 коп., матеріальної і 14 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, а всього 14 633 грн. 94 коп.
В задоволенні решти вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів.
С у д д я : ОСОБА_1