АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги директора ПП «Технобазіс» ОСОБА_7 , директора ПП «АЗЧ ПОСТАЧ» ОСОБА_8 , директора ПП «Семенівська мануфактура» ОСОБА_9 , директора ТОВ «ТК «Російський продукт» ОСОБА_10 , директора ПП «Фортуна Лімітед» ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_12 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», №№ НОМЕР_2 , 000, що належать ПП «ПО Мануфактура», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед».

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В поданих апеляційних скаргах ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на майно ПП «Технобазіс», ПП «АЗЧ ПОСТАЧ», ПП «Семенівська мануфактура», ТОВ «ТК «Російський продук» та ПП «Фортуна Лімітед» і постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна вказаних товариств відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянти зазначають, що грошові кошти, що належать вказаним товариствам набуті в результаті здійснення ними господарської діяльності, ці товариства не є тими юридичними особами відносно яких здійснюється кримінальне провадження, а їх посадовим особа не повідомлено про підозру. Також, на думку апелянтів, надані стороною обвинувачення матеріали не містять відомостей з приводу відповідності арештованих грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим вважають, що підстави для застосування відносно них такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

Також, апелянти ставлять питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що арешт майна ними оскаржувався в порядку ст. 174 КПК України, у зв`язку з чим просять визнати причину пропуску строку поважною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав подані апеляційні скарги і просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг в тому числі і щодо підстав для поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що арешт майна оскаржувався в порядку ст. 174 КПК України, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Також, колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна, серед іншого, допускається з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008451 від 12 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно доводів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПАТ «Укрзалізниця», у змові з організаторами протиправної фінансової схеми, запровадили механізм заволодіння коштами державного підприємства шляхом закупівлі товарів за завищеними цінами у переможця конкурсних торгів ПП «Фортуна лімітед» на загальну суму 6 239 532 грн.
Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, а саме грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», №№ НОМЕР_2 , 000, що належать ПП «ПО Мануфактура», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед», слідчий зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовлене необхідністю збереження цього майна як речового доказу, оскільки вказані товариства мають ознаки фіктивності та є елементами так званої схеми «зустрічних потоків», тобто формують свій податковий кредит відображаючи взаємовідносини з підприємствами реального сектору економіки, що здійснюють реалізацію товарно-матеріальних цінностей за готівку через роздрібну мережу та підконтрольні ФОП.
Слідчий суддя задовольнив подане клопотання та наклав арешт на вказане в ньому майно, пославшись на наявність підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Проте, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Зокрема, в доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що зазначені товариства мають ознаки фіктивності, а грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, згідно наданих суду матеріалів, рішення про визначення вказаних грошових коштів речовими доказами, органом досудового розслідування не приймалось.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними доводи слідчого з приводу того, що грошові кошти які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», №№ НОМЕР_2 , 000, що належать ПП «ПО Мануфактура», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед» відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано даних, які б давали підстави вважати, що це майно є об`єктом кримінального правопорушення, набуте в наслідок злочинних дій, або було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», №№ НОМЕР_2 , 000, що належать ПП «ПО Мануфактура», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед» підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених вище обставин, в задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання директора ПП «Технобазіс» ОСОБА_7 , директора ПП «АЗЧ ПОСТАЧ» ОСОБА_8 , директора ПП «Семенівська мануфактура» ОСОБА_9 , директора ТОВ «ТК «Російський продукт» ОСОБА_10 , директора ПП «Фортуна Лімітед» ОСОБА_11 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, задовольнити.

Апеляційні скарги директора ПП «Технобазіс» ОСОБА_7 , директора ПП «АЗЧ ПОСТАЧ» ОСОБА_8 , директора ПП «Семенівська мануфактура» ОСОБА_9 , директора ТОВ «ТК «Російський продукт» ОСОБА_10 , директора ПП «Фортуна Лімітед» ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед».

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_12 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» № НОМЕР_1 , що належить ПП «Семенівська Мануфактура», № 0929, що належить ПП «Технобазис», № 989, що належить ПП «АЗЧ Постач», 003, що належить ТОВ «ТК «Російський продукт», № 2673, що належить ПП «Фортуна лімітед», відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/700/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1