справа № 462/3863/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, не працюючої, не одруженої , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 11.03.2015 року, близько 17.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Городоцька, 76 у м. Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшла до однієї із вітрин магазину, після чого скориставшись відсутністю уваги потерпілого ОСОБА_6 , взяла його мобільний телефон марки «Lenovo А316» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 949 гривень, котрий заховала в кишеню свого одягу, після чого умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала вказаний мобільний телефон, покинувши з викраденим майном місце вчинення злочину, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення та зазначила, що вона у березні 2015 року, точну дату не пам`ятає, в вечорі пішла в магазин «Рукавичка» за продуктами, купляла там продукти харчування. Підійшли двоє чоловіків , показали якісь посвідчення, один з них був працівником поліції, попросили спуститися вниз, стали обшукувати сумку, кричали, що вона вкрала телефон . Потім сказали, що вона має їхати на опорний пункт . Вона фактично була затримана. Вони поклали свій телефон та сказали , що вона його вкрала, вмовляли її підписати якісь папери, що то вона вкрала телефон. Винною вона себе не визнавала. В той день вона була без свого телефону, але в неї в користуванні також телефон «Lenovo». В цей магазин вона ходить часто, він поруч з будинком її проживання. На відеозапису, що долучений до матеріалів справи, вона не може сказати то вона, чи ні. Колір волосся вона часто змінює, який тоді був в неї колір вона не пам`ятає. Винною себе не визнає.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює охоронцем в магазині «Рукавичка», користувався телефоном «Lenovo», 11.03.2015р. був на своєму робочому місці, приблизно о 17.30 год. знаходився в торговому відділенні магазину, проводив ревізію кави, свій телефон поклав на вітрину з кавою, спустився вниз до кабінету повернувся та побачив, що телефону нема. Оглянув відеозапис, побачив там жінку , яка вкрала його телефон. Пробував телефонувати, однак телефон вже був вимкнутий . Через декілька днів він написав заяву в міліцію, а ще через декілька днів він побачив в магазині ту жінку, що була на відеозапису, він викликав працівників поліції, жінка в його присутності зізналася в крадіжці, віддала одразу йому його телефон, вартість його 949грн. З телефону були видалені його фотографії та картки.

Крім грунтовних та послідовних показів потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні, вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується і іншими належними та допустими доказами, дослідженими судом, а саме

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 від 16.03.2015р. про вчинене кримінального правопорушення відносно нього, складено в Залізниному РВ ЛМУ , а саме крадіжки телефона «Леново» з прилавка магазина 11.03.2015р.( а.п.9);

- товарним чеком від 16.10.2014 року , виданого ФОП ОСОБА_7 , з якого вбачається вартість телефону «Lenovo А316» 949грн.(арк..пр.11);

-протоколом огляду місця події від 16.03.2015 приміщення магазину «Рукавичка», по АДРЕСА_3 , оглянутий прилавок магазину, де знаходився мобільний телефон (арк.пр.12-14);

-протоколом огляду місця події від 22.03.2015 та фото таблицею до нього приміщення охорони магазину «Рукавичка», по вул..Городоцька,76 , за участю ОСОБА_4 , яка під час огляду в присутності понятих видала мобільний телефон марки «Lenovo А316» IMEI: НОМЕР_1 (арк.пр.18-23);

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» всі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь підсудного.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій було висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта ,крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, досліджених при судовому розгляді - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) повністю знайшла своє підтвердження, і її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченої в судовому засіданні про її непричетність до скоєного, та вважає їх продиктованими наміром уникнути відповідальності за скоєне нею.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченої, її посередню характеристику, також висновок пробації, відсутність судимості, відсутність в неї каяття у скоєному.

Обставин , що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності,

справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнити її від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: компакт-диск з відеозаписом камер відео спостереження магазину «Рукавичка» по вул.Городоцька, 76 залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Lenovo А316» IMEI: НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1