Справа № 164/370/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 1 листопада 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2017 року вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, про застосування Закону України „Про амністію у 2014 році, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про застосування щодо нього Закону України „Про амністію у 2014 році від 8.04.2014 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що, на його думку, він підпадає під дію ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році, а тому просив застосувати щодо нього вказаний Закон.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заявлені в поданому до суду клопотанні вимоги підтримав у повному обсязі, просив застосувати щодо нього Закон України „Про амністію у 2014 році.

Представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання засудженого не підтримав, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який клопотання засудженого не підтримав, висновок прокурора, який з клопотанням засудженого не погодився, просив в його задоволенні відмовити з тих підстав, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 листопада 2016 року, тобто не відбував покарання у виді позбавлення волі на день набрання чинності Закону України „Про амністію у 2014 році, проаналізувавши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом. Про нове обчислення строку покарання і про дату закінчення відбування покарання засуджені повинні бути офіційно поінформовані протягом місяця після опублікування цього Закону.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового провадження, матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 листопада 2017 року було засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2017 року вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Закон України „Про амністію у 2014 році набрав чинності 19.04.2014 року. ОСОБА_5 не був засуджений та не відбував покарання у виді позбавлення волі на день набрання чинності Закону України „Про амністію у 2014 році.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 листопада 2017 року, який набрав законної сили лише 14 червня 2017 року, тобто не був засуджений та не відбував покарання у виді позбавлення волі на день набрання чинності Закону України „Про амністію у 2014 році, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.ст. 1-8 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року, ст.ст. 6-11, 12, 14, 17 Закону України „Про амністію у 2014 році від 8.04.2014 року, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році відмовити.

Копію ухвали направити у державну установу „Маневицька виправна колонія № 42 та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1