Справа № 158/1020/17
Провадження № 1-кп/0158/64/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2017 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
25.02.2017 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи незняті та непогашені судимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхав автомобілем марки «Фольксваген-Гольф», р.н. « НОМЕР_1 » до продуктового магазину, що в АДРЕСА_2 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_6 , де керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, одягнув на голову балаклаву зеленого кольору, зайшов до приміщення вищевказаного магазину, підійшов до продавця ОСОБА_7 та наніс останній два удари кулаком правої руки в область голови, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми на лобній ділянці голови зліва та тімяної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №241 від 20.03.2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Одразу після заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , повторно, відкрито викрав, забравши з руки потерпілої її мобільний телефон марки «Xiomi Redmi3», серійний номер імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №148 від 14.03.2017 року, становить 3133,33 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щодо обставин його вчинення, зазначив, що вони відповідають обвинувальному акту. Щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 немає, щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , вина останнього також підтверджується показами свідків по даному кримінальному провадженні.
Так, свідок ОСОБА_8 показав суду, що того дня він двічі перебував біля продуктового магазину, який знаходиться в смт. Цумань, по вул. Стрітенська, 2А, Ківерцівського району, де перший раз виходячи з магазину побачив ОСОБА_5 , біля припаркованого автомобіля темно кольору, який курив цигарку. Привітавшись з останнім він сів на велосипед та поїхав додому. Їхавши по дорозі він раптово повернув голову і побачив, як обвинувачений ОСОБА_5 одягнув щось на голову, однак значення цьому не придав. Приблизно через годину, він знову приїхав до вищевказаного магазину, де зайшовши в середину побачив ОСОБА_7 , яка плачучи повідомили йому, що її побила та викрала телефон особа в балаклаві, і припустила що це міг бути чоловік на прізвисько « ОСОБА_9 », який напередодні записався в неї на пляшку пива. Також повідомив, що разом із чоловіком потерпілої та його братом ОСОБА_10 їздили по селищу та шукали автомобіль марки «Фольксваген Гольф» темного кольору на іноземній реєстрації, оскільки люди, які зійшлися до магазину повідомили, що особа на прізвисько « ОСОБА_11 » є ОСОБА_5 , який їздить на вищевказаному транспортному засобі. Протягом години вони шукали дане авто та виявили його біля іншого магазину, що в смт. Цумань. Підійшовши до автомобіля, чоловік потерпілої побачив на пасажирському сидінні збоку від водія телефон дружини ОСОБА_7 , після цього викликали працівників поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , повідомив суду, що 25.02.2017 року приблизно о 12 год. до нього зателефонувала дружина та повідомила йому, що її побили та викрали телефон. Приїхавши до вказаного магазину дружина ОСОБА_7 йому також повідомила, що особа, яка її побила, була в балаклаві, і припускає, що це була особа на прізвисько « ОСОБА_9 ». Біля магазину люди повідомили, що «Каруца» він же ОСОБА_5 їздить на автомобілі марки «Фольксваген Гольф», чорного кольору. Після чого, він з братом та ще з однією невідомою йому особою, яка в той час була біля магазину, поїхали шукати даний транспортний засіб. Приблизно за 30 хв. вони побачили вищевказаний автомобіль в якому за кермом сидів ОСОБА_5 з пасажиром. В автомобілі на пасажирському сидінні він побачив телефон своєї дружини, тому відразу викликали працівників поліції, які в свою чергу з автомобіля вилучили балаклаву зеленого кольору. Свідок ОСОБА_12 також зазначив, що ОСОБА_5 та пасажир, який був з ним в автомобілі були в стані алкогольного сп`яніння.
Також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили суду, що очевидцями події яка мала місце 25.02.2017 року вони не були, а про все що трапилось їм відомо лише зі слів потерпілої ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що його будинок розташований поряд з магазином в якому відбулася дана подія. Почувши шум, підійшов до приміщення даного магазину, де чоловік потерпілої ОСОБА_12 попросив у нього поїхати з ним на пошуки автомобіля, в якому може перебувати особа, яка здійснила напад на його дружину. Через деякий проміжок часу вони знайшли автомобіль за кермом якого сидів ОСОБА_5 , а з боку пасажир. ОСОБА_12 попросив їх вийти з автомобіля та зачекати приїзду працівників поліції.
Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України стверджується також іншими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.02.2017 року, та фототаблицями до нього.
Вилучені з автомобіля марки «Фольксваген-Гольф», р.н. « НОМЕР_1 », на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2017 року, який належить ОСОБА_5 - мобільний телефон марки «Xiomi Redmi3», серійний номер імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 та балаклава зеленого кольору, приєднані до справи в якості речових доказів про що свідчать, досліджені судом, протоколи огляду речових доказів від 20.03.2017 року з відповідними фототаблицями та постанова про приєднання їх до справи як речові докази від 25.02.2017 року. Дані речові докази підтверджують факт вищезазначеної події, що мала місце 25.02.2017 року.
Також, з протоколів пред`явлення особи для впізнання від 29.03.2017 року та фототаблицями до них від 29.03.2017 року вбачається, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 вказали особу, яка була за кермом автомобіля марки «Фольксваген-Гольф», р.н. « НОМЕР_1 » яким виявився ОСОБА_5 .
Крім того, згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 29.03.2017 року та фототаблиць до них вбачається що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 показали місце біля магазину, де знаходився автомобіль марки Фольксваген-Гольф», р.н. « НОМЕР_1 » в якому перебував ОСОБА_5 .
Окрім цього, з протоколу проведення слідчого експерименту від 14.04.2017 року та фототаблиці до нього вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 показала яким чином і в які саме ділянки тіла наносив їй удари ОСОБА_5 , а саме один удар кулаком в потилицю та не менше двох ударів в ліву частину голови. Крім того потерпіла зазначила, що ОСОБА_5 взявши її за волосся голови нахилив до підлоги та наказав віддати мобільний телефон, що вона й зробила, оскільки побоювалась за своє життя.
Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №241 від 17.03.2017 року у потерпілої ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження: підшкірні гематоми на лобній ділянці голови зліва, тім`яної ділянки голови. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна інформація яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний у постанові та в медичній документації, та за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Ці дані узгоджуються із встановленими судом фактичними обставинами справи.
Разом з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 вважає, що протокол огляду місця події від 25.02.2017 року приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є недопустимим доказом, оскільки власник данного магазину не надавав дозвіл на його огляд, крім того не був присутнім під час вказаного огляду місця події, тому такий огляд мав би в подальшому бути легалізованим ухвалою слідчого судді, однак слідчим таких вимог не виконано.
Суд погоджується з такою позицією захисту щодо недопустимості доказів, наданих стороною обвинувачення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно протоколу огляду місця події від 25.02.2017 року, зазначена слідча дія проводилась без участі потерпілої ОСОБА_7 , власника ОСОБА_6 , в присутності двох понятих.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Тобто, слідчим вимоги КПК України щодо огляду місця події від 25.02.2017 року дотримано не було, а тому такий доказ є недопустимим.
Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, а також, аналізуючи всі наведені докази, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, вчиненому повторно і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та має незняту і непогашену судимість.
Разом з тим, суд враховує обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття.
До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та непогашену судимість та знову вчинив корисливий умисний злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та суспільну небезпечність його, як особи, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_5 після постановлення вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 року, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому суд до покарання, призначеного за новим вироком, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Окрім того, суд на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (дія редакції до 20.06.2017 року) зараховує ОСОБА_5 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що одому дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі з дня затримання 25.02.2017 року по 20.06.2017 року включно, оскільки вищевказана норма закону діє до набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», що набрав чинності 21.06.2017 року
Судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи в сумі 351,84 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ківецівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання 25.02.2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 25.02.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Xiomi Redmi3», серійний номер імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 залишити власнику ОСОБА_7 ;
- балаклаву зеленого кольору знищити;
- автомобіль марки «Фольксваген-Гольф», р.н. « НОМЕР_1 » - повернути власнику ОСОБА_5 ;
- амбулаторну картку потерпілої ОСОБА_7 повернути Цуманській районній лікарні.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1