Справа № 495/5049/14-к
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
та зміну запобіжного заходу
20.04.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9

в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянувши в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_14 за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_15 за п.п. 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_18 за ч.1 ст. 27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 за ч.1 ст. 27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 за ч.1 ст. 27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_17 за ст. 185 ч.3 КК України.

20.04.2017 року прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 строком на 60 днів, мотивуючи тим, що достатніх підстав для зміни їм раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не має. Наразі судовий розгляд не завершено, не допитані всі обвинувачені, не досліджені докази по кримінальному провадженню, не проведено всіх необхідних дій, пов`язаних із з`ясуванням обставин та їх перевіркою. Вважає, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час не відпали.

Представники потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали думку прокурора та просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .

Захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим та просив змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики відповідно до ст.177 КПК України зменшились, оскільки допитані свідки та потерпілі.

Обвинувачений ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_15 залишили вирішення даного клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно них на розсуд суду. Просили змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_10 в режимі відео конференції заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Довів до суду, що інкриміноване обвинувачення ОСОБА_16 не відповідає його діянням. Крім того, він має постійне місце проживання, до арешту проживав з батьками, вважає недоцільним тримання його під вартою. Обвинувачений ОСОБА_16 повністю підтримав позицію захисника.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити на домашній арешт. Пояснив, що прокурором в судовому засіданні не доведено ризики відповідно до ст.177 КПК України. Також прокурор не довів, що обвинувачений може впливати на хід розгляду кримінального провадження. Обвинувачений має родину, постійне місце проживання, був неповнолітнім до арешту. Обвинувачений ОСОБА_18 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_12 також заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підзахисного ОСОБА_6 та оголосив, залучене до матеріалів справи, клопотання про зміну запобіжного заходу, яким просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується не вчиняв. Ризики, які навів прокурор, відсутні. Обвинувачений має місце проживання, втратив мати та батька, був в неповнолітньому віці. Обвинувачений ОСОБА_6 погодився із позицією свого захисника. Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 також просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 , оскільки він невинуватий у скоєнні інкримінованих йому злочинів, так як в момент вчинення злочинів він перебував в м. Одеса. Просив суд врахувати, що у нього є малолітня сестра, дід та бабуся.

Обвинувачений ОСОБА_17 залишив вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 на розсуд суду. Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З урахуванням того, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 спливає 23.04.2017 року, прокурором висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, до спливу строку тримання під вартою обвинувачених кримінальне провадження не буде розглянуто, на теперішній час не допитані всі обвинувачені та не досліджені докази по кримінальному провадженню, не проведено всіх необхідних дій, пов`язаних із з`ясуванням обставин та їх перевіркою. Колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, наведені прокурором, тому на даній стадії запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , необхідно продовжити строком на 60 днів.

Разом з тим, вивчивши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , судом встановлено наступне.

Як вбачається з ч.1 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Враховуючи те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_20 , оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, він є сиротою, стан його здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_6 , процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 331, 392 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 у виді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 строком на 60 днів, який діє включно по 18.06.2017 року.

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровського місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Змінити застосований раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт за місцем його постійного мешкання: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати житло цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому засіданні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти у залі суду.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року № 495/5049/14-к оголошено 21.04.2017 року.
СУДДІ