ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/953/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" серпня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006068 від 08.06.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.07.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006068 від 08.06.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що обвинувачений ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, може переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити його на домашній арешт. В обгрунтування доцільності зміни запобіжного заходу захисник посилався на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем постійного проживання в м. Києві. Крім того захисник зазначив про відсутність підстав, які б свідчили про можливість обвинуваченого переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав свого захисника. Крім того, обвинувачений заперечував проти твердження прокурора про те, що він втік з місця злочину, оскільки матеріали справи містять відомості про надання ним першої медичної допомоги постраждалому.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд керується наступним.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України - під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Вислухавши позиції учасників судового провадження, суд оцінив в сукупності всі обставини. Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання в м. Києві. Ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилалась в судовому засіданні прокурор, зокрема ризик впливу на свідків, в судовому засіданні не встановлено. Також враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що відсутній і ризик переховуватись від суду. Крім того, суд враховує, що смерть ОСОБА_6 настала від внітрішньочерепної травми з кровивиливами під оболонки та шлуночки головного мозку з розвитком його набряку-набухання, тоді як відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 наніс три удари в область тулуба потерпілого, спричинивши зовсім інші тілесні ушкодежння.

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді «тримання під вартою» шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку суду буде достатнім й необхідним заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам. Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, яке підтримав обвинувачений, підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Разом з тим обвинуваченому підлягають роз`ясненню його обов`язки не залишати цілодобово житло, а також прибувати до суду за першою вимогою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 181, ч.3 ст. 315 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з "тримання під вартою" та обрати запобіжний захід у вигляді "домашнього арешту" за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, а саме до 03.10.2017 р. включно з покладанням на обвинуваченого наступних обов`язків:
-заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
-покласти обов`язок на ОСОБА_5 прибувати до суду за першою вимогою;
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1