Провадження № 1-в/638/505/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року Дзержинський райсуд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підсудного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкова кримінальне провадження № 0005388 від 04.11.2017 у відношенні :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського райсуду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0005388 від 04.11.2017 за фактом скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України..

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 23.02.2018 запобіжний захід відносно ОСОБА_5 було продовжено на строк до 26.04.2018.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про заміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на менш суворий, так як на теперішній час відсутні будь які підстави для подальшого продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, потерпілий тривалий час у судові засідання не з`являється судові засідання відкладаються. Підсудний має постійне місце мешкання, в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Підсудний ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як він має постійне місце мешкання, свою провину визнає у повному обсязі..

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду, впливати на потерпілого та свідків.

Суд, вислухав пояснення учасників судового процесу, дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність обставин, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 « Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків , що виправдовують обмеження свободи , в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст..177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність обставин, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Як зазначено в Постанові № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 « Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі подання прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою суд має враховувати, що відповідне клопотання подається прокурором окремо щодо кожного із кількох обвинувачених (на підставі ч. 4 ст. 184 КПК України). У такому клопотанні обов`язково повинно бути наведено обставини , які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ЗУ « Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого , засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду , перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 « Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу , згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатню підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України.

У відповідності до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розуміння ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ- є частиною національного законодавства.

Як зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини/надалі ЄСПЛ/ « Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 ) підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В п.85 Рішення ЄСПЛ « Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011р) вказано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ « Белеветський проти Росії» (№ 72967/01 від 01.03.2007) зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних підстав) для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

В Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№15217/07 від 12.03.2007) вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя , перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду , беручи до уваги лише тяжкість злочину.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Сергій Волосюк проти України» (від 12.03.2009) по закінченні певного часу тяжкість злочину не може достатньою причиною для виправдання тривалого ув`язнення і судові органи повинні надати більше підстав, які повинні бути чітко вказані й обґрунтовані в їх рішеннях.

В п.51 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991) зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Попков проти Росії» підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав ,які виправдовують його утримання під вартою, а влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

Суд вважає, що перебуваючи тривалий час під вартою ОСОБА_5 став на шлях виправлення та усвідомив протиправність та негативний характер вчиненого ним правопорушення, повністю визнав свою провину у вчиненні зазначеного злочину. При вирішенні питання про заміну або продовження запобіжного заходу, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує відсутність тяжких наслідків, визнання своєї провини, наміру переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати встановленню фактичних обставин не має, суд вважає можливим змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178,181,197,331 КПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

Замінити запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді тримання під вартою в Державній установі « Харківська установа виконання покарань (№27)» на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 16 години 00 хвилин 26 травня 2018 року, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити залишати з 22-00 год. до 07-00 год. місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- не відвідувати місця масового скупчення людей;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без суду.

Ухвалу направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, через Харківську місцеву прокуратуру № 1.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає..

Суддя ОСОБА_1