Єдиний унікальний номер № 285/3421/17
Провадження № 1-кп/0285/587/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/3421/17 0000239 від 31.08.2017 року) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно непрацюючого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
20 березня 2014 року сержанта запасу ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20 березня 2014 року №75 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу 3 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби сержант військової служби по мобілізації ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В період часу з 21 липня 2014 до 08 серпня 2014 сержант ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1,з діагнозом: гострий поліморфний психітичний розлад (тривожно- депресивно-маячний розлад).

08 серпня 2014 року, після виписки з лікувального закладу, згідно вимог ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 зобов`язаний повернутись до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та приступити до обов`язків військової служби.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 08 серпня 2014 року після виписки з лікувального закладу не з`явився вчасно на військову службу до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та до 05 липня 2016 року проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення на службу до військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

05 липня 2016 року, близько 08 год. 00 хв., сержант ОСОБА_4 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 155 від 05 липня 2016 року сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас - через службову невідповідність, відповідно до п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному. Пояснив, що до війської частини після лікування не повернувся, оскільки перебував в тяжкому психолігічному стані.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 21.07.2014 до 08.08.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1 з діагнозом: гострий поліморфний психітичний розлад (тривожно- депресивно-маячний розлад), збитків кримінальним правопорушенням не завдано, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий :