Провадження № 1-кп/734/47/18 Справа № 734/4202/17
іменем України
12 січня 2018 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катюжанка, Вишгородського району, Київської області., українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, з професійною (професійно технічною) освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуває на гауптвахті Відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 28 квітня 2017 року, солдата, курсанта 5 навчальної танкової роти 2 навчального танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
28 квітня 2017 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_4 та цього ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.04.2017 № 91 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 5 навчальної танкової роти 2 навчального танкового батальйону вказаної військової частини.
В подальшому військову частину польова пошта НОМЕР_2 перейменовано на військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом під час особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України від 17 березня 2014 року за № 303 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 16 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Факт відсутності солдата ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням військової частини під час перевірки готовності особового складу 5 навчальної танкової роти до проведення занять о 08.00 год 00 хв. 16 червня 2017 року.
Під час незаконної відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , займаючись особистими справами та господарством.
15 листопада 2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до Військової прокуратури Деснянського гарнізону та того ж дня на підставі ухвали слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області останній був затриманий прокурорсько слідчими працівниками.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період з 16 червня 2017 року по 14 листопада 2017 року включно.
12 січня 2018 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, бажання останнього у подальшому проходити військову службу, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, у виді4 (чотирьох)місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами за ч. 4 ст. 407 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 12 січня 2018 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 листопада 2017 року.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1