КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1924/17
Провадження № 1-кп/534/26/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні матеріали кримінального провадження № 0001094 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27.08.2002 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2)вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.06.2004 року за ч.ч.1,3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 11.05.2004 року умовно-достроково на 5 місяців 25 днів; 3)вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.01.2007 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільненого 10.09.2009 року умовно-достроково на 8 місяців 16 днів; 4)вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.12.2011 року за ч.2 ст.307 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Звільнився 17.02.2012 року по закінченню строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

13 жовтня 2017 року близько 12 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні загального коридору на дев`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 виявив дитячу коляску із сумкою, з якої умисно таємно повторно викрав парасольку марки «Popular Holland Moscow» вартістю 303 грн., гаманець, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, грошові кошти в сумі 200 грн. та банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , з якої в подальшому було знято 91,57 грн. шляхом оплати товарів у безготівковій формі.

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди загальною сумою 594,57 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення чужого майна. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_6 показала в суді, що на деякий час залишила дитячу коляску в загальному коридорі під`їзду свого будинку, а згодом виявила зникнення її речей, в тому числі банківської карти. Пізніше надійшло СМС-повідомлення про те, що за допомогою цієї карти хтось розрахувався в магазині.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , думку прокурора та потерпілої, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше засуджувався, має чотири непогашених судимостей, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, неодружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з приводу наркоманії, за місцем проживання на нього скарг не надходило (а.с.45-60).

В силу п.1 ч.1 ст.89 КК України, судимість ОСОБА_7 за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.08.2014 року за ч.2 ст.185 КК України, яким йому було призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, вважається погашеною у зв`язку із звільнення від відбування покарання за ухвалою Комсомольського міського суду від 11.10.2016 року.

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_7 визначено високий рівень ризику вчинення повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі в розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Так, встановлений судом злочин середньої тяжкості обвинувачений ОСОБА_7 вчинив більш ніж через три роки після останнього засудження, протягом зазначеного періоду до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягував, за місцем постійного проживання скарг та нарікань не нього не надходило.

З огляду на викладене та беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, добровільне відшкодування обвинуваченим завданої злочином шкоди, враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на позбавленні ОСОБА_7 волі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, з врахуванням положень ст.50, ч.3 ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд, враховуючи суспільну небезпечність злочину, те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані щодо обвинуваченого при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 КК України, зможуть забезпечити його виправлення без відбування реального покарання.

Разом із цим, враховуючи наявність у обвинуваченого непогашених судимостей, суд вважає, що термін його випробування має бути максимальним.

Долю речових доказів вирішено судом у відповідності до приписів ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання, якщо він протягом трьохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-парасольку та банківську картку залишити потерпілій ОСОБА_6 , як їй належні;

-оптичний диск CD-R 52x - залишити при матеріалах досудового розслідування.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1