У Х В А Л А
20 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Канськ Красноярського краю, Російської
Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору.
За доводами апеляційної скарги прокурора, судове рішення про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є невмотивованим.Апелянт вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію.
Прокурор вважає, що вказівка суду про відсутність в обвинувальному акті даних про потерпілого, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр) зазначено про прийняття слідчим рішення про визнання особи потерпілим є безпідставною. Хоча слідчим і приймалось таке рішення, проте 24 травня 2017 року на адресу прокуратури надійшла заява від Державного центру кіберзахисту та протидії кіберзагрозам Держспецзв`язку про відмову у визнанні його потерпілим, оскільки ОСОБА_5 відшкодував шкоду в повному обсязі. Зазначена письмова відмова також включена до Реєстру.
Крім того, апелянт зазначає, що висновок суду про наявність суперечностей у формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки в обвинувальному акті посилання на редакцію ст. 358 КК України від 2001 року не відповідає формулювання обвинувачення, є незаконним. На його думку, суд вдався до аналізу правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , чим вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання.
З огляду на викладене, прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскількине містить відомостей про потерпілого, в той час як ОСОБА_5 висунуте обвинувачення в тому, що його діями завдано шкоду Державному центру кіберзахисту та протидії кіберзагрозам Держспецзв`язку на суму 1182 грн. Відповідно до Реєстру, слідчим від 17 травня 2017 року прийнято рішення про визнання особи потерпілим, проте відомості про потерпілого в обвинувальному акті відсутні.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що він містить посилання на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 07 квітня 2011 року, проте кваліфікація дій ОСОБА_5 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України в цій редакції закону відсутня, натомість міститься інша кваліфікація, що не відповідає юридичному визначенню ч. 1 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 07 квітня 2011 року.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 , не відповідає правовій кваліфікації ст. 358 ч. 1 КК України в редакції Закону України № 3207 VI від 07 квітня 2011 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаної підстави, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, суд, повертаючи обвинувальний акт, вказав як на недолік відсутність в ньому відомостей про потерпілого, оскільки відповідно до Реєстру слідчим прийнято рішення про визнання особи потерпілим.
Проте, зазначений висновок суду суперечить матеріалам провадження.
Відповідно до журналу судового засідання (а.с.22 23), прокурор повідомив суду, що юридична особа, якій злочином завдано майнову шкоду, не подала заяву про вчинення щодо неї злочину або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, у зв`язку з чим, слідчим було прийнято рішення про визнання Державного центру кіберзахисту та протидії кіберзагрозам Держспецзв`язку потерпілого.
Колегія суддів звертає увагу на положення ч. 2 та ч. 3 ст. 55 КПК України, відповідно до яких, права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як вбачається з Реєстру, вищевказана державна установа на адресу прокуратури надіслала лист письмову відмову про визнання себе потерпілим, у зв`язку з чим в обвинувальному акті прокурором не вказані відомості про потерпілого.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404 ,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні № 0012531 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів,передбачених за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3