У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001684 від 22.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 грудня 2017 року о 15 год. 37 хв. гр. ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з побутових причин, яка виникла та тривала протягом всього дня між ним та його батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з єдиним прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, протиправно, з метою спричинення смерті останньому, умисно наніс один удар кухонним ножем в область грудної клітини справа потерпілому ОСОБА_6 , коли той знаходився в лежачому положенні на спині на ліжку в кімнаті будинку. Від заподіяних страждань та отриманих тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 помер на місці події.
В ході огляду трупа виявлено тілесні ушкодження, а саме колото-різана рана в область бокової поверхні грудної клітини справа в проекції 7-8 ребра.
Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
23.12.2017 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
22.12.2017 року громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 добровільно видав працівникам поліції свій одяг, в який був одягнутий під час скоєння кримінального правопорушення.
22.12.2017 року заступником начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 , з метою проведення всіх необхідних експертиз було вилучено одяг громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме чоловічі джинси світло-синього кольору, забрудненні та зі слідами речовини бурого кольору в області колін, чоловічу кофту темно зеленого кольору, забруднену та чоловічу кофту на замок коричневого кольору, забруднену.
Клопотання мотивоване тим, що на даний час органом досудового розслідування встановлено, що вилучені речі у кримінальному провадженні відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. А тому, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, проведення необхідних експертиз є необхідність у накладенні арешту на вказане майно .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі наведеного, суд вважає можливим розглянути подане клопотання.
Заслухавши пояснення сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту на майно, а також з метою збереження речових доказів, саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події 22.12.2017 року майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на: чоловічі джинси світло-синього кольору, забрудненні та зі слідами речовини бурого кольору в області колін, чоловічу кофту темно зеленого кольору, забруднену та чоловічу кофту на замок коричневого кольору, забруднену.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1