Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/769/17
Провадження № 1-кп/553/24/2018
В И Р О К
Іменем України
19.02.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою. АДРЕСА_1 раніше судимого:

-30.10.2006 року Октябрським р/ с м. Полтави по ст. 190 ч.1 КК України від відбування покарання звільнений по ст. 48 КК України ст.7 КПК України;

-30.10.2007 року Октябрським р/с м. Полтави по ст. 185 ч.1, 104, 76 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-02.03.2016 року Октябрським р/с м. Полтави по ст. 190 ч.1 КК України штраф 850 грн.;

-13.04.2016 року Київським р/с м. Полтави по ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Маючи непогашену судимість за розкрадання чужого майна, в період невідбутого покарання за попереднім вироком обвинувачений ОСОБА_6 , повторно вчинив корисливий злочин при слідуючих обставинах.

Так, 19.01.2017 року, близько 16.50 години, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись неподалік буд. № 18 по пров. Рибальського в м. Полтава, побачив малолітню ОСОБА_7 , 2008 року народження, яка проходячи біля вище вказаного будинку направлялася додому, та вирішив заволодіти її мобільним телефоном, по якому вона в той час розмовляла, тримаючи в руці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, підійшов ззаду до малолітньої ОСОБА_7 , та відкрито заволодів шляхом ривка з її рук мобільним телефоном марки «Samsung SM-G 350E» IMEI НОМЕР_1 , вартістю 838 грн. 50 коп. (яким вона користувалася), після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши майнової шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, та запевнив, що вже зробив для себе вагомі висновки та те, що більше ніколи не буде вчиняти злочинні діяння.

Однак, крім повного визнання вини вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України також підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні:

-свідченнями даними в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що її донька йшла з вул. Бідного на пров. Кооперативний по пров. Рибальському в м. Полтаві 19.01.2017 року, розмовляла по телефону і до неї підійшов чоловік і вихватив у неї телефон, вона повернулась на вул. Бідного, сповістила свого дядька, зателефонували до нас і сказала, що в неї вкрали телефон. Донька розповідала, що чоловік до неї підійшов, він їй нічого не зробив, він просто підійшов та забрав телефон і пішов у сторону дитячого садка. Пізніше вона телефонувала на викрадений телефон доньки та чула голос схожий на голос ОСОБА_6 . А коли працівники поліції знайшли обвинуваченого то вона разом з своєю донькою їздила на впізнання і там у відділі поліції її донька впізнала серед інших осіб ОСОБА_6 , як особу яка викрала в неї телефон;

-свідченнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який показав, що 19.01.2017 року племінниця ОСОБА_10 вийшла від його помешкання з вул. Бідного і пішла до себе на вул. Пролетарську в м. Полтаві, це було після 16.00 год. Потім, десь через пів години, вона повернулась, плакала та повідомила, що в неї вкрали телефон коли вона розмовляла з бабусею по ньому. Описала особу яка вкрала в неї телефон та куди вона побігла. Пізніше повідомила, що в поліції впізнала особу яка вкрала в неї телефон;

-свідченнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка дала аналогічні показання показам свідка ОСОБА_9 ;

- свідченнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 19.01.2017 року він приїхав до лікарні на лікування від наркозалежності. Лікаря не було на місці. На обході він познайомився з ОСОБА_6 . Він чекав на таксі і запропонував його підвезти до міста. В ході розмови в таксі ОСОБА_6 запропонував йому закласти телефон на що він погодився. Запитав звідки в ОСОБА_6 телефон, чи він не крадений на що останній повідомив, що він не крадений, що телефон жінки і він його викупить вподальшому. Вони поїхали в мікрорайон «Левада», ОСОБА_6 не було хвилин 5, а потім він вийшов з телефоном марки «Самсунг». Потім вони поїхали до ломбарду «Благо» і заклали на його паспорт телефон, а ОСОБА_6 дав йому гроші за те, що він на свій паспорт заклав телефон.

Дослідженим, оголошеними та перевіреними в судовому засіданні доказами по справі:

1.Протоколом огляду місця події від 19.01.2017 року із фототаблицею (а.с. 187-190);

2.Протоколом огляду місця події від 28.01.2017 року із фототаблицею (а.с. 191 - 194);

3.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2017 року (а.с. 195-196);

4.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2017 року (а.с. 197);

5.Протоколом огляду цифрового носія та перегляду інформації котра міститься на ньому від 06.02.2017 року та СД-диск (а.с. 204-205);

6.Постанова про визнання речовим доказом від 06.02.2017 року (а.с. 206);

7.Гарантійним талоном до телефону (а.с. 185-186);

8.Договором про надання фінансового кредиту та застави №ДОН від 29.01.2017 року (а.с. 198-203);

9.Характеризуючими матеріалами на ОСОБА_6 (а.с. 207 -215)

Як встановлено судом, пояснення обвинуваченим, потерпілою та свідками по справі давались особисто і добровільно, і в цих поясненнях детально, послідовно, з подробицями як сам обвинувачений, потерпіла і свідки показали обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України відносно малолітньої ОСОБА_7 . Викладені обставини вчинення злочину пов`язаного з відкритим викраденням майна обвинуваченим ОСОБА_6 об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, показаннями потерпілої та свідків.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілої, а також свідків по справі даних в судових засіданнях щодо вчинення ОСОБА_6 дій пов`язаних з відкритим викраденням чужого майна є достовірними та об`єктивними, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу обвинувального вироку щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Викладене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно вчинив злочин передбачений ст. 186 ч.2 КК України, за що він повинен нести кримінальну відповідальність.

Вірною є кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 КК України, як грабіж чужого майна, вчинений повторно.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене обвинуваченому покарання має бути необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд встановив, що помякшуючими обставинами є щире каяття.

Обтяжуючою обставиною є рецидив злочину та вчинення злочину щодо малолітньої.

Приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що обвинувачений вчинив злочин який є тяжким, раніше неодноразово судимий, не займається суспільно корисною діяльністю, новий злочин вчинив маючи непогашені судимості та в період іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, суд при таких обставинах не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, а вважає, що необхідним і достатнім покаранням для його виправлення буде призначене покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 новий злочин передбачений ст. 186 ч.2 КК України вчинив в період невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 13.04.2016 року то при визначенні остаточного покарання суд враховує положення ст. 71 КК України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченого ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі частково приєднати невідбуте засудженим покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 13.04.2016 року у вигляді одного місяця позбавлення волі і остаточно до відбування обвинуваченому ОСОБА_6 визначити покарання у вигляді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою залишити без змін. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 07.03.2017 року, тобто з моменту затримання. Зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в період з 07.03.2017 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1