Справа № 446/2051/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/943/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 446/2051/15-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Буського районного суду Львівської області від 18 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Буського районного суду Львівської області від 18 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання скасовано.

На вирок суду перший заступник прокурора Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 скерувати на новий розгляд справи у суд першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вважає вирок незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Суд першої інстанції ухвалюючи виправдувальний вирок не врахував вимоги КПК України, як і позицію Верховного Суду України, викладену в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 № 5, та не в повній мірі дав аналіз усім зібраним у справі доказам, а саме показанням свідків, обвинуваченого, висновкам експертів, а також не усунув протиріччя у добутих під час досудового розслідування доказах, що не дало можливості суду досконало в повній мірі встановити фактичні обставини події 26.04.2009 та ухвалити законне та справедливе рішення суду. Суд надав перевагу одним доказам, не зазначивши при цьому, в зв`язку з чим не взяв до уваги та не спростував інші докази, дослідженні під час судового розгляду. Зокрема, судом не прийнято до уваги протоколи слідчих експериментів (відтворення обстановки й обставин події) проведених з участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під час досудового слідства в період з 12 серпня по 09 жовтня 2009 року. Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який показав, що саме 26.04.2009 близько 18 год. він почув, що ОСОБА_14 та ОСОБА_6 між собою сперечались та шарпали один одного за одяг, та бачив, як ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_14 від себе, який впав спиною на землю, після чого ОСОБА_6 сидячи зверху на лежачому ОСОБА_14 наносив удари по голові та тілу. Аналогічні показання свідка ОСОБА_13 , судом не прийнято до уваги, й необґрунтовано підстави такого рішення. Судом також не в повній мірі надано оцінку проведеним у справі судово-медичним експертизам, та не взято до уваги показання експерта ОСОБА_15 , надані ним в ході судового розгляду, не обґрунтувавши підстави такого рішення.

При апеляційному розгляді прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу прокурора підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви, й просила її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора заперечили.

ОСОБА_6 пояснив, що 25 квітня 2009 року разом із своїм товаришем ОСОБА_14 автомобілем «Нива» та ОСОБА_16 приїхали в село Стрептів, Кам`янка-Бузького району, Львівської області до ОСОБА_10 , щоб відремонтувати автомобіль, яким вони з ОСОБА_14 їздили по селах і збирали металолом. У цей день вони разом розпивали спиртні напої, та близько 21 год. 30 хв. 25.04.2009 між ним та ОСОБА_14 виник конфлікт з приводу ремонту автомобіля, під час якого вони з ОСОБА_14 шарпались за одяг та разом впали на землю. ОСОБА_14 опинився знизу лежачим на спині. Намагаючись відірватись від ОСОБА_14 , який не відпускав його одежі, він наніс ОСОБА_14 долонею руки два ляпаси по щоках. Весь конфлікт тривав близько п`яти хвилин. Сестри ОСОБА_17 почали з ними сваритись та вимагали припинити шарпанину, після чого вони обидва піднялись із землі, помирились і більше не конфліктували та продовжували гостювати в сестер ОСОБА_17 . Потім він пішов спати в сарай на сіні, де йому постелили сестри ОСОБА_17 , а ОСОБА_14 спав у хаті. Наступного дня, близько 9 години ранку всі прокинулись та разом снідали, вживали спиртне, при цьому ОСОБА_14 вибачався перед ним і сестрами ОСОБА_17 за свою вчорашню поведінку. Після обіду ОСОБА_14 пішов у село, і він його до ночі більше не бачив. У ночі, коли він вже спав на горищі, ОСОБА_18 просила його допомогти занести ОСОБА_14 в сарай, однак згодом, коли він вже одягнувся і хотів спуститись з горища, почув голос ОСОБА_19 , яка крикнула, щоб він продовжував спати, так як вони самі справляться і несуть ОСОБА_14 до сараю. Вночі чув, як ОСОБА_14 храпів. Вранці, коли прокинувся та спустився вниз, побачив, що ОСОБА_14 ще спить, а тому не став його будити. Близько 8 год. ранку прийшовши, щоб покликати ОСОБА_14 снідати, побачив, що останній мертвий. Повідомив про це сестрам ОСОБА_17 і зателефонував у міліцію. Під час конфлікту з ОСОБА_14 , який мав місце ввечері 25.04.2009 він не наносив ОСОБА_14 таких ударів, від яких той міг померти. Своєї вини у вчиненні злочину не визнає.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити вирок без зміни, допитавши під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 , провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Доводи прокурора про незаконність судового рішення, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Усі докази обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції й не підтвердили пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він близько 18 години 26 квітня 2009 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства на АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс удари руками по голові та тілі ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені докази, надані сторонами, в тому числі прокурором, якими він обґрунтовував винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України, а саме: показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ; письмові докази: протокол огляду місця події та фото таблиці до нього (т.1 а.с.4-6); акт судово-медичного дослідження № 1293/2009-т від 12.05.2009 (т.1 ас.65); висновок експерта № 18/09 від 04.05.2009 (т.1 а.с.54-64); висновок експерта № 400/2015 від 16.04.2015 (т.2 а.с.163-172).

Усі надані сторонами докази були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції й не підтвердили пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідив усі обставини кримінального провадження і дав правильну оцінку дослідженим доказам. Свої висновки щодо дослідження та оцінки доказів суд належним чином мотивував у вироку. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги докази, надані стороною обвинувачення, оскільки вони не підтверджують наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину, дійшов правильного висновку про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину й навів у вироку належні й достатні мотиви прийнятого рішення.

Виправдувальний вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням переконливих мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

Апеляційні доводи прокурора про невідповідність вироку вимогам закону, а висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження й істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, про що лише формально прокурор зазначає, колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере, виходячи з наступного.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як на доказ вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину прокурор в апеляційній скарзі покликається на протоколи слідчих експериментів (відтворення обстановки й обставин події) проведених з участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під час досудового розслідування в період з 12.08.2009 по 09.10.2009.

Таке покликання є безпідставним, оскільки відповідно до ч.4 ст. 94 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 показала, що 25.04.2009 ОСОБА_6 , ОСОБА_14 і її сестра ОСОБА_18 , яка на даний час покійна, приїхали до неї в с. Стрептів, де вживали спиртне. У цей же день ввечері між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 виникла суперечка, під час якої вони шарпали один одного за одяг, впали на землю, але через короткий час піднялись із землі та помирились, серйозної бійки між ними не було. Більше ні цього дня, ні наступного дня в неділю, вони між собою не конфліктували, вживали спиртне. Наступного дня у неділю ввечері до неї приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , мали з собою спиртне, яке всі разом розпивали. ОСОБА_14 в цей час не було, оскільки він ще після обіду пішов у село та повернувся пізно ввечері дуже п`яний, і ОСОБА_6 уже спав у сараї. Коли ОСОБА_14 повернувся, то зі слів сестри ОСОБА_19 їй стало відомо, що ОСОБА_14 почав витягувати ОСОБА_12 з салону автомобіля, де останній знаходився разом з нею. Між ними виникла сутичка, під час якої ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_14 в груди, від чого той впав на машину і почав зсуватись на землю. Це вона бачила особисто, оскільки в цей час вийшла з хати, почувши шум на подвір`ї. Спочатку ОСОБА_12 з ОСОБА_23 хотіли занести ОСОБА_14 у хату, однак вона не дозволила, бо підійшовши до ОСОБА_14 відчула, що він оправився в штани, тому його занесли в гараж. Через деякий час прийшов ОСОБА_12 і сказав, що він напевно вбив ОСОБА_14 . Усі пішли спати. Зранку в хату зайшла ОСОБА_18 і сказала, що ОСОБА_14 помер.

Свідок ОСОБА_21 показав, що 25.04.2009 року біля 19 години, з подвір`я ОСОБА_10 його покликав ОСОБА_6 , щоб запитати в нього про ремонт автомобіля, на що він відповів, що знає хто може це зробити. Порозмовлявши з ОСОБА_6 , повертався додому, де біля воріт подвір`я ОСОБА_10 почув, що ОСОБА_14 крикнув до нього нецензурними словами. Оскільки він також був випивший, то щось йому відповів. Між ним і ОСОБА_14 зав`язалась суперечка, в ході якої ОСОБА_14 підійшов і штовхнув його в груди руками, від чого він впав на землю. В цей час підійшла ОСОБА_10 , щоб їх розборонити. Вона відштовхнула ОСОБА_14 і він також впав на землю. На цьому інцидент між ним і ОСОБА_14 вичерпався. Наступного дня, проходячи повз подвір`я ОСОБА_10 , чув крики та сварку на подвір`ї, але не заходив. Через день дізнався, що ОСОБА_14 помер.

Вказані свідки не вказують на те, що у дворі ОСОБА_10 між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 відбулась бійка, під час якої ОСОБА_6 міг нанести ОСОБА_14 побої ногами, руками, які б спричинили потерпілому ОСОБА_14 важкі тілесні ушкодження, від яких він міг померти.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки показання цих свідків спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , які ствердили, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхали в с. Стрептів до ОСОБА_10 лише ввечері 26.04.2009, тобто що їх не було 25.04.2009 в с. Стрептів, коли мав місце конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , й відповідно їхні показання є такими, що не відповідають показанням усіх учасників подій, що відбувались 25.04.2009 року в с. Стрептів у господарстві ОСОБА_10 .

Згідно з висновком експерта № 400/2015 від 14.02.2015, виявлена у ОСОБА_14 черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті ОСОБА_14 , могла утворитися за 8-24 годин до смерті, тобто за 2-6 годин до огляду його трупа на місці події та приблизно за 24-36 годин до проведення судово-медичного дослідження в морзі. Тобто тілесні ушкодження, які могли призвели до смерті ОСОБА_14 були ним отримані не раніше ніж о 04 год. 26.04.2009.

Отже під час конфлікту, який мав місце ввечері 25.04.2009 в с. Стрептів у дворі ОСОБА_10 між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , останній не міг отримав таких тілесних ушкоджень, від яких наступила його смерть.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги надані стороною обвинувачення докази, оскільки вони жодним чином не підтверджують наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину, й навів у вироку належні й достатні мотиви прийнятого рішення.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та вмотивованим.

Будь-яких суперечностей чи формулювань, які б ставили під сумнів невинуватість виправданого, викладені у вироку висновки суду не містять.

При ухваленні виправдувального вироку судом першої інстанції повністю дотримані вимоги ст.ст. 373, 374 КПК України, в тому числі щодо змісту вироку (його вступної, мотивувальної та резолютивної частин).

Усі зазначені докази, подані в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції й не підтвердили пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування виправдувального вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Буського районного суду Львівської області від 18 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4