Справа № 307/1383/17
Провадження № 1-кп/307/407/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді ОСОБА_1

з участю: прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, сезонного робітника, раніше не судимого, інваліда 3-ї групи, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17.02.2017 р., біля 23.50 год., керуючи автомобілем марки «Форд Фокус», н/з НОМЕР_1 , у якому знаходилися пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , та рухаючись по вулиці Шкільній у с. Руське Поле, неподалік приміщення дитячого садка, діючи в супереч вимогам п. п. 12.1., 12.2. та 12.9. «б» Правил дорожнього руху, обвинувачений ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки, в умовах ожеледиці перевищив безпечну швидкість руху, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, внаслідок чого з`їхав з проїзної частини та допустив наїзд на сироростуче дерево, внаслідок чого пасажир ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою настання його смерті, а пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 17.02.2017 р., біля 23.50 год., він рухався на автомобілі «Форд Фокус», н/з НОМЕР_1 , зі швидкістю 80 км/год., разом з пасажирами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , по вулиці Шкільній, у с. Руське Поле. Проїжджаючи біля дитячого садка транспортний засіб занесло на праве узбіччя, а потім на дерево. Після ДТП він втратив свідомість, тому більше нічого не пам`ятає.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у судовому засідання відмовилися давати показання. Претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не мають.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася. Надала суду нотаріально посвідчену заяву про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого. Просить справу розглядати за її відсутності.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений та потерпілі правильно розуміють зміст вчиненого обвинуваченим правопорушення, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України по кваліфікуючій ознаці порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого та заподіяли тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: вину свою визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілим завдані збитки, молодий за віком, до кримінальної відповідальності притягується вперше; обставин, які обтяжують покарання суд не встановив.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 1 п. "г" Закону України "Про амністію у 2016 році", від 22.12.2016 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
За правилами статті 15 цього ж Закону, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів вчинених з необережності.
Обвинувачений ОСОБА_7 являється інвалідом ІІІ-ї групи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 13.07.2017р., і просить звільнити його від покарання на підставі Закону "Про амністію у 2016 році".
Отже обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного йому основного та додаткового покарання.

Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК, п. «г» ст. 1, ст. 15 Закону України "Про амністію у 2016 році" України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання у зв`язку з амністією.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_7 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.
Речовий доказ автомобіль «Форд Фокус», н/з НОМЕР_1 повернути власникові.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1