Справа № 520/9878/17
Провадження № 1-кп/520/159/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №0002888 від 18.07.2017р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює вантажником в ПП «Флагман», не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , 17.07.2017, близько 17.30 год., знаходячись за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел, який виник раптово під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_5 , наніс їй два удари долонями рук в область обличчя, спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді синця обличчя, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Разом з тим він показав, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_5 систематично відбуваються конфлікти на побутовому підґрунті. Вона його оговорює, щоб отримати від нього житло, в якому вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 , бо в неї на території України нерухомості не має. Так, 17.07.2017 року, близько 17.30 год., під час чергового конфлікту між ними, незадоволений образливими словами ОСОБА_5 в його бік та погрозами, що вона його посадить, він наніс останній два удари долонями рук по щоках.

Свої покази ОСОБА_3 підтвердив також під час слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування за його участю.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується наступними допустимими і належними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1999 року. Вони виховують спільну дитину 2005 року народження. 27.10.2017 шлюб був розірваний з причин систематичних побоїв її чоловіка. Вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . 17.07.2017 року, близько 17.30 год., між ними розпалився черговий конфлікт на побутовому ґрунті, який переріс у взаємні образи та закиди. Несподівано для неї ОСОБА_3 почав бити її, при цьому наніс їй не менше двох ударів кулаками в область обличчя та у скроню. В неї пішла кров. Вона відчула сильний біль, підвищення тиску, вийшла на вулицю, де стала втрачати свідомість, викликала швидку. Далі потерпіла показала, що її відвезли до лікарні з попереднім діагнозом ЗЧМТ, гіпертонічний криз, забій м`яких тканей. Після надання медичної допомоги попередній діагноз ЗЧМТ не підтвердився. Від госпіталізації відмовилася, відлежалася дома, бо працювала добу через дві. Через чотири дні стан здоров`я не поліпшився, підвищений тиск тримався, вимушена була звертатися до лікаря невропатолога. Проходила лікування на днівному стаціонарі, вимушена була придбати ліки, нести незаплановані трати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона є племінницею ОСОБА_5 та кілька днів проживала разом з тіткою та її чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 . 17.07.2017 року, близько 17.30 год. ОСОБА_5 і ОСОБА_3 стали сваритися між собою за якусь дрібницю, перейшли на особистості. Вона сиділа у кріслі у тій же кімнаті, де відбувалася сварка, та грала в мобільний телефон. Раптом вона почула звуки глухих ударів, підняла голову і побачила, що ОСОБА_3 , який раніше сидів на дивані, стоїть до неї спиною, а обличчям до ОСОБА_5 , яка стояла в дверному отворі, та наніс їй удар рукою в область голови. Тоді вона здогадалася, що попередні глухі удари це удари ОСОБА_3 по обличчу ОСОБА_5 . Далі свідок показала, що вона бачила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 продовжуючи на підвищених тонах ображати один одного, перейшли по коридору до кухні, продовжувалися якісь стуки, де сварку зупинила мати ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , яка проживала через стінку в іншій частині будинку.

Свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні відмовилася від дачі показань щодо свого сина.

З повідомлень оператора 102 вбачається:

- що 17.07.2017 року о 18.22 год. поліцію викликала особа на ім`я ОСОБА_10 , яку сильно побив чоловік за адресою: АДРЕСА_1

- що поліцію 17.07.2017 року о 19.52 год. з органу охорони здоров`я повідомлено що ОСОБА_5 за адресою: м.Одеса, Перший провулок Амудсена, буд.2-б побив чоловік, попередній діагноз ЗЧМТ

Згідно протоколу прийняття заяви про злочин від 18.7.2017 вбачається, що ОСОБА_5 прохає вжити законні заходи до її чоловіка ОСОБА_3 , який 17.07.2017 року о 17.30 год. побив її вдома. На підставі заяви потерпілої відповідні відомості про злочин внесені до ЄРДР.

Відповідно до довідки КУ «ОМКЛ №1» ОСОБА_5 виставлений попередній діагноз ЗЧМТ, забій м`яких тканей в лобно-скроневої області голови.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1776 від 19.07.2017 року, у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження у виді синця обличчя. Вказане ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким тупим предметом могла бути рука, стиснута в кулак. Враховуючі морфологічні особливості ушкодження (синець - блідо-жовтогс кольору) слід вважати, що воно виникло приблизно за 7-9 діб до початку проведення експертизи, тобто могло бути спричинене 17.07.2017 р. Синець обличчя не був небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний із наведених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявності у нього прямого умислу на порушення гарантованих Конституцією України прав потерпілої та закінченості цього злочину.
Органи досудового розслідування інкримінують ОСОБА_3 нанесення потерпілій ОСОБА_5 в область обличчя двох ударів руками, стисненими в кулаки.

Вказане обставини не знайшли свого підтвердження.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 наніс два удари долонями правої та лівої рук в область обличчя ОСОБА_5 , що підтверджується показаннями обвинуваченого, протоколом слідчого експерименту за його участю та не спростовується висновком судово-медичної експертизи, який містить вірогідне твердження про ці обставини.

Інших доказів про ці обставини, крім показань потерпілої, органом досудового розслідування не надано.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі наведених обставин суд виключає з обвинувачення нанесення ОСОБА_3 в область обличчя ОСОБА_5 двох ударів руками, стисненими в кулаки, за недоведеністю.

Потерпіла ОСОБА_11 заявила цивільний позов, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої злочином, на суму 30000 грн., що складає вартість лікування, і моральної шкоди в сумі 30000 грн. В обґрунтування моральної шкоди потерпіла зазначила, що вона переживала стрес, відчувала приниження гідності, психологічний дискомфорт, погіршення настрою та сну, емоційну напругу, нервозність тощо. Загострилася гіпертонічна хвороба, відвідуванням лікувальних заходів порушився звичайний уклад життя. Зруйновані життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Вона несла додаткові витрати для підтримання стану здоров`я. Вказане вимагає компенсаторних можливостей задля відновлення попереднього емоційного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 не визнав цивільний позов потерпілої у повному обсязі, заявивши бездоказово, що квитанції, чеки потерпіла просто назбирала у лікарні.

Підстави та розмір цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині матеріальної шкоди на суму 3915 грн. підтверджуються дослідженими в суді доказами, а також оригіналами чеків, квитанцій, рахунками, виписним епикризом з історії хвороби ОСОБА_5 тощо. Тому відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1177 ЦК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню 3915 грн. В іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Разом з тим цивільний позов ОСОБА_5 в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме на суму 5000 грн. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілої, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у її житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує матеріальне становище винної особи. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілій у визначеному судом розмірах буде достатнім і справедливим.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання не встановлено.

Тому, ОСОБА_12 підлягає кримінальній відповідальності в межах санкції статті у виді громадських робіт. Саме такий вид покарання буде достатнім і справедливим для захисту порушених прав потерпілої.

Згідно висновку органу пробації ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства і окремих осіб як низький, а тому він може бути перевихований без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмове клопотання і згоду про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», і прохав звільнити його від покарання на підставі п.«в» ч.1 ст.1 Закону, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом не позбавлена батьківських прав, мала дитину, якій не виповнилося 18 років.

Прокурор та потерпіла вважали за можливе звільнити обвинувачено від покарання на підставі акту амністії, оскільки для цього маються законні підстави.

Згідно п.«в» ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які не позбавлені батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом мали дітей у віці до 18 років.

Згідно повторно виданого оригіналу свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.11.2017 року, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборон застосування амністії, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», для ОСОБА_3 не мається, оскільки злочин вчинено без обтяжуючих обставин.

Інших обмежень для застосування амністії до ОСОБА_3 , передбачених Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р. із наступними змінами, не встановлено.

На підставі викладеного ОСОБА_3 може бути звільнений від покарання на підставі акту амністії.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, ст.10 Закону України Про амністію у 2016 році, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

На підставі ст.ст.85, 86 КК України, п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 3915 (Три тисячі дев`ятсот п`ятнадцать) грн., моральну шкоду в сумі 5000 (П`ять тисяч) грн. В іншій частини позову відмовити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1