Справа № 1-14/2005
Провадження по справі 1/85/17
У Х В А Л А
27 липня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо запобіжного заходу підсудним у кримінальній справі за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні злочинів розглядається Малиновським районним судом м. Одеси відповідно до постанови заступника голови апеляційного суду Одеської області ОСОБА_10 від 14.04.2017 року, якою визначена підсудність.

Як вбачається з постанови Верховного Суду України від 06.02.2017 року, обраний ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без зміни до вирішення цього питання компетентним судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року.

В Кримінальному процесуальному кодексі 2012 року порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу під час судового розгляду визначається положеннями глав 28 та 18.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України (2012 року), вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями вказаної глави, а саме ст.ст. 184, 199, 200 КПК України (2012 року), визначено, що прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, про зміну запобіжного заходу, про продовження строку тримання під вартою.

Під час судового розгляду справи прокурор звернулася до суду з клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України (2012 року) про продовження застосованих до підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені та захисники заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

В свою чергу, захисник підсудного ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, яке підтримав ОСОБА_11 , про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з позбавленням (обмеженням) волі.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що строк такого тримання під вартою вже є на цей час необмеженим та суперечить принципу юридичної визначеності. ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як не визнає свою вину у вчиненні злочинів. Також захисник просить врахувати рішення ЄСПЛ у справі «Зякун проти України», а також відсутність ризиків, необхідних для продовження тримання під вартою.

Як визначено положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України (2012 року), під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування здобуті дані про скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В матеріалах кримінальної справи містяться зібрані органом досудового розслідування докази підозри про те, що вказані злочини могли скоїти підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , і сторона обвинувачення вважає цю підозру обґрунтованою. При цьому судом зазначені докази ще не досліджувались.

Судом враховується, що підсудні доволі тривалий час перебувають під вартою.

Разом з тим суд виходить з того, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підсудних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Також суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові від 06.02.2017 року, що метою запобіжного заходу є забезпечення подальшого розгляду справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор довела наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики спроби підсудних переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вищезазначених ризиків та обставин, що перешкоджають уникнути їх без застосування до підсудних запобіжного заходу, обґрунтовується наступним.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кількох особливо тяжких злочинів, скоєних у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, в результаті яких були позбавлення життя 3 особи похилого віку, серед яких 2 жінки. За вказані злочини передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

Раніше ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України. Він був засуджений Ковпаківським районним судом Сумської області 20.02.2003 року, тобто незадовго до подій, щодо яких розглядається дана справа. Суд враховує вказану обставину (притягнення до кримінальної відповідальності) як таку, що характеризує особу ОСОБА_6 .

Також суд враховує як обставину, що характеризує ОСОБА_7 , те, що він до затримання не працював і не мав постійного джерела заробітку для свого забезпечення.

Крім того, в матеріалах кримінальної справи містяться дані про те, що родичі і знайомі підсудних у непроцесуальний спосіб активно ініціювали спілкування і спілкувались зі свідками у справі з метою піддати сумніву і відмовитись від показів, які давалися цими свідками під час досудового розслідування і попередніх судових розглядів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що, на цьому етапі судового розгляду більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і запобігти вказаним ризикам, тому дійшов висновку про можливість застосування щодо підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

При цьому судом взяті до уваги відомості про вік, стан здоров`я та сімейний стан обвинувачених, які не перешкоджають утриманню їх під вартою.

Пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) визначено, що запобіжні заходи, застосовані під час досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Застосовані до підсудних запобіжні заходи у виді тримання під вартою не змінювались, не скасовувались і не припинялись. У виконання Постанови Верховного Суду України від 06.02.2017 року дія запобіжних заходів продовжена у відповідності до порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року.

Відповідно до пункту 11 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) подальший розгляд кримінальної справи судом має відбуватись в порядку, який діяв до набрання чинності цим кодексом, тобто в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України (1960 року).

Частиною 1 статті 274 Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року) передбачено, що під час розгляду справи суд, за наявності підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати запобіжний захід відносно підсудного.

Виходячи із вказаних положень, учасники процесу не позбавлені можливості звернутися до суду з клопотанням про зміну або скасування запобіжних заходів, а суд не позбавлений можливості за наявності підстав змінити або скасувати запобіжні заходи за власною ініціативою або за клопотанням сторін.

Таким чином застосування судом положень Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року) під час судового розгляду справи ніяким чином не вплине на обсяг прав підсудних і не зменшить їх в частині запобіжного заходу в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 199, 200, п.п. 9, 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (2012 року), ст.ст. 274, 296 КПК України (1960 року), суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

Задовольнити клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою підсудному ОСОБА_6 до його зміни чи скасування в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 274 КПК України (1960 року).

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою підсудному ОСОБА_7 до його зміни чи скасування в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 274 КПК України (1960 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3