Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/815/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000332 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, освіта неповна загальна середня, утриманців не має, непрацююча, раніше судима:

- 26.05.2016 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин,

Засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 ( тридцять ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 510 ( п`ятсот десять ) гривень.

На підставі статей 70,72 КК України, покарання у виді штрафу та позбавлення волі виконується самостійно.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, за таких обставин:
27.05.2017 року, близько 08 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на законних підставах у приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю господаря, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрала мобільний телефон марки "Prestigio Wize C1", вартістю з урахуванням зносу 339 гривень 00 копійок. З місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому збитків на вказану вище суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 27.05.2017 року, близько 08 години 00 хвилин , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на законних підставах у приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , умисно, шляхом вільного доступу, незаконно заволоділа офіційним документом, а саме паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 25.09.2004 року на ім`я ОСОБА_8 . З викраденими ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду в частині призначеного покарання, визнавши, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі винної.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.
Відповідно до вимог ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як особа, обвинувачена ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, як чуйна доброзичлива людина.
У своєму вироку районний суд зазначив, що немає підстав застосування ст. 69 та 75 КК України.
Однак, у неї наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та відсутні обставини , що обтяжують покарання.
Зокрема, вона вину у вчиненому злочину визнає повністю, розкаюється, обіцяє такого не вчиняти, а також перебуває у стані вагітності.
Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення

обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може

мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачену ОСОБА_7 винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки вона в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся. Підтвердила, що вчинила злочин за обставин, викладених у обвинувальному акті, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачена та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, як вчинення таємного викрадення (крадіжка), вчинене повторно та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії невеликої та середньої тяжкості, розмір заподіяних збитків, особу винуватої, яка по місцю реєстрації характеризується негативно, має непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, не має постійного місця проживання, постійного місця роботи та стабільних доходів, є особою, яка позбавлена батьківських прав, не вжила заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди, щиро розкаялася та активно сприяла в розкритті кримінальних правопорушень, перебуває в стані вагітності.

Крім того, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та вчинення злочину жінкою у стані вагітності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі, якуе є ближчим до мінімального, передбаченого санкцією статті закону.

Доводи обвинуваченої про те, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, як чуйна доброзичлива людина є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду оскільки відповідно до довідки-характеристиці виконавчого комітету Юрївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 38) ОСОБА_7 характеризується з негативної сторони, періодично зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання.
Крім того, не можуть бути задоволені вимоги обвинуваченої ОСОБА_7 стосовно призначення їй більш м`якого покарання, оскільки остання вчинила кримінальне правопорушення маючи непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину та є особою, яка позбавлена батьківських прав, не вжила заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди.
При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненої ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самою обвинуваченою так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачена наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2017 рокустосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185,ч. 3 ст. 357 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_7 в той самий строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4