АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/813/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
19 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
перекладача ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , та продовжено строк тримання під вартою до 10 березня 2018 року включно, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що додані до клопотання матеріали, не свідчать про причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення.
Також адвокат зазначає, що в матеріалах доданих до клопотання відсутні будь-які документи, в тому числі ухвали слідчого судді, про погодження, надання дозволу на обшуки, що були здійснені, що, як вказує апелянт, унеможливлює сприймання вказаних протоколі за допустимі під час розгляду клопотання.
Так, адвокат вказує, що жоден зі свідків не впізнав ні ОСОБА_9 , ні вилучених у нього речей, в ОСОБА_9 не було вилучено ні при особистому огляді, ні при обшуку квартири жодних заборонених речей або зброї, його автомобіль не приймав жодної участі у здійсненні кримінального правопорушення.
Крім того, захисник зазначає, що у нападі приймало участь троє осіб, а підозрюваних у справі п`ятеро. Додає, що із показів працівників поліції ОСОБА_9 не приймав участі у жодних насильницьких діях.
Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає про недоведеність існування у даному кримінальному провадженні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки зазначені у клопотанні ризики спростовуються даними про особу підозрюваного, а саме тим, що ОСОБА_13 є громадянином України, має постійне місце реєстрації на території України, постійно проживає у м. Києві, перебуває у цивільному шлюбі, має стійкі соціальні зв`язки. Додає, що обшуки та вилучення речей у справі вже відбулося, а тому ОСОБА_9 не може знищити або сховати докази. Крім того, вказує про недоведеність можливості впливу підозрюваного на потерпілого, свідка та інших осіб, оскільки свідки, які були на місці події, вже допитані та жоден із них не вказав на ОСОБА_13 , у зв`язку із чим у підозрюваного відсутній мотив впливу на них.
У підсумку автор апеляційної скарги зазначає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю дозволить виключити будь-які ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
14 листопада 2017 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
15 листопада 2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
16 листопада 2017 року підозрюваному ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_18 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження щодопідозрюваногоОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року задоволено та продовжено строк тримання під вартою до 10 березня 2018 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у показаннях потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , протоколі огляду місця події від 14.11.2017 року, за адресою м. Київ, проспект Степана Бендери, 24 Д, протоколі огляду місця події від 16.11.2017 року, за адресою м. Київ, вул. Пухівська, 2, протоколі огляду автомобіля «Мазда-3» від 21.11.2017 року, показаннях свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , протоколах впізнання речей потерпілим ОСОБА_20 від 15.11.2017 року, протоколі впізнання за голосом потерпілим ОСОБА_20 від 15.11.2017 року, протоколі перегляду відеозапису від 15.11.2017 року, рапорті ст. о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_26 , щодо затримання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_27 14.11.2017 року, відомостях з управління зв`язку та телекомунікацій ГУ НП у м. Києві, протоколі особистого обшуку ОСОБА_14 від 14.11.2017 року, протоколі особистого обшуку ОСОБА_15 від 14.11.2017 року, протоколі особистого обшуку ОСОБА_9 від 14.11.2017 року, протоколі особистого обшуку ОСОБА_16 від 14.11.2017 року, протоколі особистого обшуку ОСОБА_27 від 14.11.2017 року, протоколі обшуку від 14.11.2017 року гаража номер НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 на території гаражного кооперативу «Воєн-авто» за адресою: місто Київ, вулиця Пухівська, 2, протоколі обшуку від 14.11.2017 року автомобіля марки «Шкода Єтті», державний номерний знак НОМЕР_3 , на території гаражного кооперативу «Воєн-авто» за адресою: місто Київ, вулиця Пухівська, 2, протоколі обшуку від 14.11.2017 року квартири номер АДРЕСА_2 , протоколі обшуку квартири номер АДРЕСА_3 , протоколі обшуку від 14.11.2017 року автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_4 , на території гаражного кооперативу «Воєн-авто» за адресою: місто Київ, вулиця Пухівська, 2, протоколі обшуку від 15.11.2017 року гаражного приміщення номер НОМЕР_5 , гаражного кооперативу «Борщагівський», за адресою місто Київ, вул. Якова Качури, 1-а, протоколі обшуку від 19.12.2017 року гаражного приміщення номер НОМЕР_6 , розташованого за адресою АДРЕСА_4 , протоколі обшуку від 16.12.2017 року гаражного приміщення без ідентифікуючих ознак за адресою АДРЕСА_5 , протоколі обшуку від 19.12.2017 року гаражного приміщення номер НОМЕР_7 , гаражного кооперативу «Вулкан» за адресою місто Київ, вул. Фанерна, 1-А та інших матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає непереконливим, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про відсутність доказів причетності ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, сторона захисту не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосуватидо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що можливо лише за умови доведеності підозри.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_13 є громадянином України, має постійне місце реєстрації на території України, постійно проживає у м. Києві, перебуває у цивільному шлюбі, має стійкі соціальні зв`язки, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, як і посилання на те, що обшуки, вилучення речей у справі вже відбулося, а свідки, які були на місці події, допитані.
Що стосується вимог апеляційної скарги в частині того, що у нападі приймало участь троє осіб, а підозрюваних у справ п`ятеро, те, що автомобіль підозрюваного не приймав участі у здійсненні кримінального правопорушення, то дані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, як і твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_9 не приймав участі у жодних насильницьких діях, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Також необґрунтованими є посилання сторони захисту на показання свідків, оскільки факти та обставини, викладені зокрема в показах цих свідків, враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення з огляду на необхідність доведення обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , а не доведеності його вини, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті.
Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і ті, що при обшуку квартири у підозрюваного не вилучено заборонених речей або зброї та відсутність у підозрюваного ОСОБА_9 мотиву впливу на свідків, з урахуванням наведеного, не є визначеною законом підставою для задоволення апеляційної скарги та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання особи під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 10 березня 2018 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4