Справа № 484/1926/17
Провадження № 1-кп/484/47/18
УХВАЛА
19.03.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
представника потерпілої ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 ,-
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. А також вказав, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 183, ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, у випадку постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 480 000 грн., поклавши на обвинуваченого, у разі внесення застави, обов`язки:
- прибувати за кожним викликом суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він має місце постійної реєстрації, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з особами, що приймали участь у подіях, у зв`язку з якими йому повідомлено про підозру;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Дане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.191 КК України за наступних обставин.
В клопотанні вказано, що у липні 2012 року у голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_5 , начальника відділу держкомзему Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_6 та інших невстановлених слідством осіб виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, а саме земельною ділянкою загальною площею 1553,97 га, що належала ОСОБА_14 , як власнику сертифікатів на земельну частку (пай).
Грошова оцінка цих земель загальною площею 1553, 97 га виходячи з найменшої вартості станом на 12.10.2012 становить 28 732 579, 08 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто є особливо великим розміром.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах, скоєному шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Крім того, відповідно до вищезазначеного обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2017 р. частково задоволено клопотання органу досудового розслідування та відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 300 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 960 000 грн. та покладенням на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_15 від 15.03.2017 р. частково задоволено клопотання органу досудового розслідування та відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 480 000 грн. та покладенням на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
20.04.2017 р. Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу сторони захисту на вказане рішення залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва без змін.
05.05.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 27.06.2017 р. із визначенням застави 480 тис. грн.
Оскільки підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні в порушення вимог ч. 1 ст. 314 КПК України не було призначено у 5 денний строк, а сторона обвинувачення (прокурор) була позбавлена процесуальної можливості заявити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це призвело до звільнення обвинуваченого з під варти, у зв`язку з чим став нагальним ризик його переховування від суду, а також ризики незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обставинами, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочину, є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх доказів його участі у злочині, що містяться, зокрема, в протоколах допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , в протоколах допитів підозрюваного ОСОБА_7 висновком земельно-технічної експертизи, указом президента України від 13.04.2016 Про скасування рішення голови Первомайської РДА Миколаївської області.
Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується також іншими зібраними у провадженні доказами в їх сукупності.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який вчинений групою осіб, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, відповідно до вимог ст.. 183 КПК України, відносно нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вбачається, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків підозрюваного та не дадуть можливості запобігти ризикам його переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином виходячи з наступного.
Так, поведінка ОСОБА_5 в ході досудового розслідування, а саме зміна постійного місця мешкання, який на протязі розслідування три рази - змінював місця проживання, що позбавляло слідство можливості проводити за його участю слідчі дії, крім того, його покази різняться з іншими показами обвинувачених та свідків, що вказує про стійкість його намірів перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності у будь-який спосіб.
Крім того, після закінчення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 може знаходитись за місцем своєї реєстрації, саме там проживають інші обвинуваченні та свідки. Таким чином є імовірний ризик впливу ОСОБА_5 на свідків та на обвинувачених з метою зміни показів у судді, що призведе до порушення принципу невідворотності кримінальної відповідальності.
Правомірність реалізації ОСОБА_5 своїх законних прав з даного приводу не ставиться органом досудового розслідування під сумнів, водночас дає підстави для оцінки його установок щодо отримання доказів про суттєві обставини провадження та встановлення істини у ньому, як негативних та, як наслідок, для висновків про його наміри перешкоджати кримінальному провадженню засобами, які він вважатиме необхідними та достатніми для уникнення від кримінальної відповідальності.
Водночас той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у складі групи осіб, частина з яких дотепер не встановлена, зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та сприяння останнім в уникненні кримінальної відповідальності. Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_5 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, крім тримання під вартою.
При цьому слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, особливу тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також розмір майнової шкоди (понад 28 млн. грн.), у завданні якої ОСОБА_5 обвинувачується.
Вищеперелічені ризики порушення покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та здійснення інших відповідних дій, враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились, натомість отримано докази, що його негативні установки щодо завдань кримінального провадження є стійкими та сталими.
Таким чином, необхідність обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з особливою тяжкістю злочину.
Зазначене виправдовує потребу у ізоляції обвинуваченого ОСОБА_5 на час судового розгляду, що є можливим лише у разі тримання його під вартою, а інші запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
За вказаних обставин сторона обвинувачення вважає, що для об`єктивного та неупередженого судового розгляду вказаного провадження, з метою не допущення позапроцесуального впливу обвинуваченого на свідків та обвинувачених необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у разі не обрання запобіжного заходу він може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, та/або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному судовому розгляду, які вважатиме необхідними та достатніми для ухилення від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного прокурор просив задовольнити клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання посилаючись на те, що він не ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків, з`являвся на всі судові виклики та зобов`язується і в подальшому з`являтися на виклики суду.
Захисник ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 працював та мешкав в Одеській області перебуваючи в статусі свідка і тільки був повідомлений про необхідність явки до слідчого по телефону, одразу з`явився де йому було пред`явлено підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а після звільнення протягом 9 місяців він не порушував своїх процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 177 КК України).
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п.5 ч.1 ст. 184 КПК України клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити зокрема виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Конституційний Суд України в рішенні у справі № 1-28/2017 від 23 листопада 2017 року зазначив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване ч.1ст. 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення.
На думку колегії судів, підозра щодо обвинуваченого є обґрунтованою зібраними у межах кримінального провадження доказами, що визначено на стадії досудового розслідування. Питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення суд зможе вирішити лише за результатами судового розгляду і не вправі оцінювати докази у справі на даній стадії судового розгляду.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2017 р. частково задоволено клопотання органу досудового розслідування та відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 300 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 960 000 грн. та покладенням на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_15 від 15.03.2017 р. частково задоволено клопотання органу досудового розслідування та відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 480 000 грн. та покладенням на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
20.04.2017 р. Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу сторони захисту на вказане рішення залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва без змін.
05.05.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 27.06.2017 р. із визначенням застави 480 тис. грн.
У клопотанні прокурор вказує, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, при цьому зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у складі групи осіб, частина з яких до тепер не встановлена, що зумовлює невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
В клопотанні в порушення п.5 ст. 184 КПК України не викладені обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, та відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
На момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_5 мешкав і мешкає до теперішнього часу не по місцю своєї реєстрації в м.Первомайськ, а в м.Кілія Одеської області, що видно із обвинувального акту.
Після закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ніяких порушень процесуальних обов`язків зі сторони ОСОБА_21 протягом 8 місяців не було, хоча протягом цього часу він мав можливість впливати на інших учасників кримінального провадження, але такі дані у суду відсутні, що свідчить про відсутність ризиків на які посилається прокурор.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити прокурору в задоволенні клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193-196, 197, 199 КПК України, суд,-
В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: підпис.

СУДДІ: підписи.

Згідно з оригіналом. Суддя: