Ухвала

Іменем України

29 січня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-2088ск18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, яким відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 - без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування зазначеної ухвали апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано у статті 539, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати подальшому провадженню.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали, постановлені в порядку виконання судових рішень, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги на такі судові рішення.
Наведене відповідає висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 09 лютого 2017 року № 5-458кс15 (16).
Оскаржувана засудженим ухвала апеляційного суду постановлена щодо питання, пов`язаного із виконанням вироку, тобто не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Оскільки ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню в касаційному порядку, - у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК,
п о с т а н о в и в:
відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3