Справа № 562/3287/17
У Х В А Л А
10.10.2017 року слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про скасування арешту,
встановив:
Заявники звернулися із клопотанням про скасування арешту, накладеного згідно ухвали слідчого судді Здолбунівського районного суду від 22 серпня 2017 року на зерно пшениці загальною масою 62960 кг., що на даний час зберігається на території ФГ «Даринка» за адресою: с.Івачків, вул.Сільрадська, Здолбунівського району, Рівненської області.

В обгрунтування скарги вказують, що зерно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду 22 серпня 2017 року, належить їм, оскільки вони його зібрали із власних паїв та передали на зберігання ТОВ «Вікторія Копитків», так як там є зерносушильні системи. Оскільки арешт на вказане майно накладено не обгрунтовано, то з посиланням на ст.ст.170, 174 КПК України просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні представник заявників адвокат ОСОБА_11 клопотання підтримав та просив скасувати накладений на вказане майно арешт.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання. Вказали, що арешт накладений правомірно і підстав його скасовувати немає, оскільки урожай зерна зібрано було з земельних ділянок, які орендуються ТОВ «Ют Агро» та ТОВ «Книга Сіті». Договори оренди вказаних земельних ділянок чинні. Особи, які звернулися із клопотанням про скасування арешту не засівали поля, а отже вони не є власниками урожаю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, представника заявників, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Так, відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно, а саме: зерно пшениці вагою 62960 кг. на яке ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду від 22 серпня 2017 року було накладено арешт визнано речовими доказами.

Крім того, в обґрунтування клопотання заявники посилаються на те, що вказане зерно було зібрано ними з земельних ділянок, які належать їм.

Проте, під час розгляду клопотання було встановлено, що урожай було зібрано з земельних ділянок, які перебувають в оренді ТОВ «Ют-Агро» та ТОВ «Книга Сіті», які засівали та обробляли земельні ділянки, а отже заявники мають право на отримання орендної плати, а не право власності на урожай.

Крім того, представник заявників адвокат ОСОБА_11 в своїх поясненнях вказав, що заявники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зібрали урожай із земельних ділянок, які не належать їм і орендуються ТОВ «Ют-Агро» в інших осіб в зв`язку з тим, що раніше ТОВ «Ют-Агро» безпідставно зібрало урожай з їхніх земельних ділянок.

Що стосується земельних ділянок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , то вони перебувають в оренді ТОВ «Книга Сіті» і заявниками не засівалися та не оброблялися.

Враховуючи те, що арешт накладено обгрунтовано і в застосуванні цього заходу не відпала потреба, суд вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про скасування арешту - відмовити.

Слідчий суддя