Провадження № 1-кп/331/54/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 1-кп/331/54/2018 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, українець, громадянин України, який має базову загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця мешкання, раніше судимого

1) 17.02.2000 Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч.3 ст.81 КК України, до покарання - 3 роки позбавлення волі;

2) 09.10.2008 Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч.1 ст.203 КК України; кримінальна справа закрита на підставі ст.10 КПК України;

3) 05.08.2009 Ленінським р/с м.Запоріжжя за ч.2 ст.301 КК України до покарання 1 рік позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік;

4) 21.12.2011 Шевченківським р/с м. Запоріжжя, за ч.1 ст.185 КК України до 3 місяців арешту; звільнений 18.05.2012 за відбуттям строку покарання,

5).29.08.2016 Марганецьким м/с Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
22 січня 2017 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище, знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою наявних при собі пасатижів пошкодив дужку навісного замку на вхідних дверях підсобного приміщення для двірників, розташованого ліворуч від входу у під`їзд, проник до вказаного приміщення, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 , а саме садовий двоколісний візок, вартість якого становить 650 гривень, та майно підприємства КП «Титан», а саме: лопату для прибирання снігу вартістю 62 гривні 95 копійок, граблі віялові з держаком вартістю 29 гривень 45 копійок, мітлу пластикову вартістю 24 гривні 26 копійок, відро оцинковане вартістю 24 гривні 80 копійок. Після чого із викраденим майном з місця злочину зник. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 650 гривень, та КП «Титан» матеріальну шкоду на загальну суму 141 гривня 46 копійок.

Крім того, 25 січня 2017 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище, знаходячись біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою наявних при собі пасатижів пошкодив дужку навісного замку на вхідних дверях підсобного приміщення для двірників, розташованого ліворуч від входу у під`їзд, звідки намагався таємно викрасти майно ОСОБА_7 , а саме: садовий двоколісний візок, вартість якого становить 550 гривень, виконавши при цьому усі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_3 із викраденим майном був затриманий поряд із місцем скоєння злочину потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що у січні 2017 року він перебував на лікуванні у реабілітаційному центрі у м. Пологи. Пам"ятає, що 22.01.2017 року була неділя, та він разом із іншими мешканцями центру відвідував церкву у м. Пологи. До м. Запоріжжя у цей день не їздив, ніякого злочину, в тому числі і крадіжки, не вчиняв. 25.01.2017 року він їшов по вул. Козача у м. Запоріжжя та побачив на смітнику зламаний візок, який вирішив взяти собі. У цей момент його помітили двірники та стали вимагати повернути візок та викликали працівників поліції. Він нікуди не тікав, очікував поліцейських. Також зазначив, що візок перебував у приміщення сміттєпроводу поруч із під"їздом будинку, він був зламаний, двері у вказане приміщення відчинені. Ніякого проникнення до сміттєпроводу він не вчинював. Цивільні позови не визнав та просив його виправдати у вчиненні вказаних злочинів.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинах підтверджується наступними доказами.

Представник потерпілого КП "Титан" ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що 23.01.2017 року від майстра Олександрівської дільниці дізналась, що із побутового приміщення для двірників зник візок, а також лопата та граблі, які належать КП "Титан". До сьогодні вказане майно не повернуто, тому цивільний позов підтримала у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона працює двірником у КП "Титан". 23.01.2017 року її викликали мешканці будинку АДРЕСА_1 , які повідомили, що замок на дверях побутового приміщення біля під"їзду зламаний. Прибувши на місце, вона виявила, що зникли інструменти для прибирання (лапата, граблі та таке інше), а також тачка для вивізу сміття. Вказана тачка належить їй, оскільки її подарували депутати для роботи двірників особисто кожному двірнику. Тачку вона оцінює на 650 грн., а також просить стягнути з обвинуваченого вартість ремонту тачки, який вона здіснювала за власний рахунок під час її експлуатації.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що також працює двірником у КП "Титан". 25.01.2017 року приблизно о 14.30 годин вона разом із іншими працівниками їшла додому після роботи та побачила, як чоловік несе тачку, яка їй належить та використовувалась у роботі. У той день після роботи вона поставила тачку до підсобного приміщення біля під"їзду будинку АДРЕСА_2 та замкнула двері. Чоловіка із тачкою вони побачили приблизно за 2 метри від під"їзду та викликали працівників поліції. Після приїзду поліцейських з"ясували, що замок на дверях підсобного приміщення був зірваний. Тачка була у справному стані т.я. вона нею постійно користувалась у роботі. Повністю згодна із визначенням вартості майна у розмірі 550 грн.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 25.01.2017 року вона закінчила роботу двірником та разом із своїми співробітниками збирались йти додому, коли побачила, що біля одного із під"їздів будинку АДРЕСА_2 по Козача іде чоловік та тягне тачку для сміття, якою вони користуються у роботі. Вони одразу його затримали. Вказана тачка належить ОСОБА_7 , у той день як завжди вони склали увесь інвентар до побутового приміщення біля під"ізду та замкнули його на замок. Після приїзду поліції виявилось, що замок зламаний, петля вирвана. Наполягала на тому, що тачка була у справному стані, оскільки вони нею постійно користувались.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала аналогічні пояснення щодо обставин виявлення та затримання ОСОБА_3 , наполягаючи на тому, що після зміни вони замкнули приміщення, де зберігалась тачка, а через деякий час побачили ОСОБА_3 ,, який витягував тачку із цього приміщення, та затримали його.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що у січні 2017 року ОСОБА_3 приносив йому на продаж тачку та якійсь ще інвертар для прибирання на пункт прийому лому металу, де він працював на той момент вантажником. Він придбав вказані речі, а потім перепродав. У судовому засіданні впізнав ОСОБА_3 як ту особу, яка приносила зазначені речі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є представником благодійного фонду " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у м. Пологи Запорізької області. Пам"ятає, що з 22.12.2016 року ОСОБА_3 прибув на реабілітацію до їх центру, однак 17.01.2017 року вибув через порушення внутрішнього розпорядку та дисципліни. Після вибуття із центру більше із ОСОБА_3 він не спілкувався ані телефоном, ані особито, місце подальшого його перебування невідомо.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_6 про те, що вніч на 22.01.2017 року невідома особа шляхом пошкодження замку на дверях викрала тачку, граблі та лопати і відра;

- довідкою про вартість викраденого майна (лопата для прибирання снігу 62,95, граблі 29.45 грн, мітла 24,26 грн., відро 24,8 грн), всього на 141, 46 грн.

- протоколом огляду місця події від 22.01.2017 року - приміщення кімнати побуту біля першого під"їзду будинку АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено пошкодження замку на дверях та відсутність майна;

- фотокарткою аналогічної моделі тачки, викраденої 22.01.2017 року;

- експертним висновком № ОИ 142 від 22.02.2017 року, згідно якого вартість двоколісного садового візка складає 650 грн.;

- протоколом прийняття заяви про вичнений злочин від ОСОБА_7 про те, що 25.01.2017 року о 14.30 чоловік зламав замок на дверях та намагався викрасти візок із підсобного приміщення двірників;

- протоколом огляду місця події від 25.01.2017 року - приміщення кімнати побуту біля другого під"їзду будинку АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено пошкодження замку на дверях та відсутність майна;

- протоколом особистого обшуку ОСОБА_3 , під час якого у останнього у кармані штанів виявлені плоскогубці;

- експертним висновком № ОИ 142 від 22.02.2017 року, згідно якого вартість двоколісного садового візка складає 650 грн.;

-протоколом від 25.01.2017 року огляду двоколісного візку, під час якого будь-яких пошкоджень візку не виявлено;

- експертним висновком № ОИ 64 від 26.01.2017 року, згідно якого вартість двоколісчного садового візка складає 550 грн..

На підтвердження провини обвинуваченого прокурором надано суду протокол пред"явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_14 від 30.01.2017 року. Дослідившщи вказаний доказ, суд приходить до необхідності визнати його недопустимим з наступних підстав.

Згідно ст.. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 на момент проведення вказаної слідчої дії перебував під вартою та щодо нього вже здійснювалось досудове провадження, тому слідчий мав можливість провести упізнання особи за зовнішнім виглядом, але не скористався такою можливістю, що потягло за собою порушенням ним норм діючого кримінально-процесуального закону.
Суд також зазначає про те, що у протокоі пред`явлення особи для впізнання відсутній опис усіх осіб, які пред`являлись для впізнання за номерами від одного до чотирьох, а також відсутнє зазначення про те, хто є тією особою (ПІБ), яку свідок впізнав на відповідних фото (відомості щодо анкетних даних осіб не зазначені).
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України»).
Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, перевіривши надані прокурором докази на предмет їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про те, що зазначений протокол впізнання є недопустимим доказом по справі, оскільки отримані із порушенням норм діючого кримінально-процесуального закону, тому відкидаються судом.
У судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими усіх висновків експерта, на підставі яких було визначено розмір шкоди, оскільки експерти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не є атестованими судовими експертами, не внесені до реєстру експертів, тому їх висновки не можуть слугувати доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Крім того, під час дослідження безпосередньо товари не обстежувались, тому яку методику застосовувала спеціалісти під час визначення вартості майна невідомо.

Проаналізувавши діюче законодавство, суд приходить до висновку про те, що доводи захисника є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» в редакції від 09.09.2004 року (яка була чинною на момент проведення експертизи у вказаній справі) судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Частина друга ст. 9 вказаного вище Закону передбачає, що особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено додержавного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

Таким чином, враховуючи, що проведення товарознавчої експертизи не віднесено до виключної компетенції державних установ, слідчим для визначення ринкової вартості викраденого майна було залучено іншого фахівця у сфері товарознавства, що відповідає нормам Закону України «Про судову експертизу», тому підстав для визнання експертних висновків у вказаній справі недопустимими доказами немає.

Крім того, суд зазначає, що вартість матеріальної шкоди у даному провадженні, крім наявних висновків, встановлена та підтверджується поясненнями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які оцінили вартість викраденого майна у 550 грн та 650 грн відповідно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив про свою непричетність до вчинення злочину 22.01.2017 року, оскільки у вказаний період перебував у м. Пологи у реабілітаціному центрі. Однак, така версія обвинуваченого не знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та, навпаки, спростована поясненнями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_3 покинув приміщення центру 17.01.2017 року через порушення порядку перебування у ньому. Інших доказів на підтвердження алібі обвинуваченого стороною захисту за сприянням суду у їх наданні не надано.

Доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_12 , дає у судовому засіданні неправдиві пояснення щодо обставин придбання у ОСОБА_3 садового візку та інвентаря нічим не підтвердуються, свідок був особисто допитаний у судовому засіданні, упізнав ОСОБА_3 як особу, яка продала йому товар, ніяких осбтавин, які б свідчили про намір обмовити обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд відкидає твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про обставини виявлення ним візку на сміткину у зламаному стані, оскільки потерпіла ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 впевнено пояснили, що візок перебував у справному стані, зберігався у зачиненому приміщенні, замок на якому був зламаний. Пояснення потерпілої та свідків узгоджуються між собою та є достовірними. На користь наявності кваліфікуючої ознаки складу злочину - проникнення у сховище, свідчить і виявлення та вилучення під час особистого обшуку ОСОБА_3 плоскогубців.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати:
- за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до сховища.
- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.

Так, ОСОБА_3 вчинив два епізоди тяжких злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та знову вчинив аналогічний корисливий злочин у період випробувального терміну, на обліках у врача-психіатра та нарколога не перебуває, власної родини не має, є особою без постійного місця мешкання на території Запорізької області, офіційно не працював.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 та ст. 71 КК України, що буде відповідати принципам та меті його призначення.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_6 та КП "Титан" до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у таємному викраденні майна ОСОБА_6 на суму 650 грн., а КП "Титан" на суму 141, 46 грн, суд вважає, що вказані суми обґрунтовані та підлягають стягненню з ОСОБА_3 у повному обсязі.

При цьому підстав для стягнення додаткових витрат потерпілої ОСОБА_6 на ремонт візка немає, оскільки суду не надано жодних документів на підтвердження цього факту

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 373 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років та одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років та одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 р., до основного покарання та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 25.01.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.01.2017 року до 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 650 грн.В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП Титан матеріальну шкоду від злочину у розмірі 141,46 гривень.

Речові докази:

- проскогубці - знищити;

- двоколісний візок - повернути за належністю ОСОБА_7 ;

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1