Провадження № 1-кп/638/63/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Згідно даних обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, ч.2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні завив клопотання про подовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою оскільки вважає,що ті ризики,які були враховані судом при обранні запобіжного заходу в даний час не відпали.

Захисник просив залишити клопотання сторони обвинувачення без задоволення, тому що ризиків на дійсний час не існує. Просив змінити запобіжний захід, тому що його підзахисний скаржиться на різке погіршення стану здоров"я.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника.

Стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2016року з встановленням терміну тримання під вартою до 28.01.2017року , який продовжено ухвалами суду.

Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)

Частина 1 статті 194 КПК України передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в розумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу останнього, який згідно обвинувального акту не судимий, до моменту затримання не працював, не одружений, не має тісних соціальних зв`язків, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб.
Вислухавши учасників судового засідання, суд доходить висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні або зменшилися.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений раніше судимий, не працює, знаходиться на утриманні батьків, відповідно сам утриманців не має, не має міцність соціальних зв`язків в місці свого постійного проживання. Щодо стану здоров"я обвинуваченого, з наданих стороною захисту пояснень, не вбачається, що за своїм станом здоров"я вказана особо не може утримуватися в СІЗО. Відтак, стороною захисту не наведено жодного доказу щодо того, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати на час розгляду вказаного клопотання.

Ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Епізодичність злочинної діяльності обвинуваченого, характер обвинувачення, той факт, що інкримінуємі його правопорушення вчинив в період відбування іспитового строку за попереднім вироком суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності останній може переховуватись від суду , перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, вказують на те, що на даній стадії судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить сторона захисту та обвинувачений.

Клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Такими чином, суд дійшов висновку про доцільність збереження раніше обраного запобіжного заходу, задоволення клопотання прокурора.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17 вересня 2017 року, тобто до 15 листопада 2017 року .

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1