Справа № 729/459/17 провадження № 11-кп/795/836/2017 Категорія - ч.2 ст.186 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000125 від 09 березня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жердове Броварського району Київської області, громадянина України,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Шевченкове Броварського району Київської області, громадянина України,

який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених в наслідок м`якості та постановлення нового вироку, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначити покарання за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від

23 травня 2017 року

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до статті 76 КК України, на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до статті 76 КК України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не обирався.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 307 (триста сім ) гривень 86 коп. з кожного.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2017 року по 11 березня 2017 року, в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що призначаючи міру покарання суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, обставини кримінального правопорушення вчинені за попередньою змовою групою осіб, роль співучасників, які полягали в активних діях кожного при вчиненні грабежу, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, небажання обвинувачених поважати закон та стати на шлях виправлення, обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також не в повній мірі враховано особи обвинувачених, а саме те, що вони є особами працездатного віку, однак ніде не працюють та не мають бажання цього робити, поліпшують свій матеріальний стан шляхом вчинення злочинів.

Судом першої інстанції було встановлено, що 09 березня 2017 року близько 14 години 45 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом з метою незаконного збагачення домовились про спільне вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. З цією метою, знаходячись в тамбурі 3-го вагону електропотягу сполученням Ніжин Київ під час руху електропотягу між станціями Марківці Ярославка, ОСОБА_6 відкрив двері до кімнати туалету, де знаходився ОСОБА_11 , наніс йому удар кулаком руки в обличчя та далі разом з ОСОБА_7 , не даючи змоги потерпілому вийти з кімнати туалету продовжив наносити удари кулаками рук по тулубу, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, крововиливу на слизовій нижньої губи та забою двох передніх зубів на нижній щелепі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, та в подальшому з правої кишені штанів потерпілого відкрито викрав мобільний телефон марки LG-X-135 вартістю 975 грн., в якому знаходилась карта пам`яті Kingston Micro SD XC об`ємом 128 Mb вартістю 40 грн., сімкарта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 25 грн. та сімкарта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1065 грн. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку обвинувачених та захисників, котрі просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані місцевим судом за частиною 2 статті 186 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачених, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому матеріальних збитків, обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого, який просив не призначати покарання пов`язане з позбавлення волі, стан здоров`я обвинувачених.

За змістом статті 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, при призначенні покарання на строк не більше п`яти років позбавлення волі, крім випадків засудження за корупційні злочини, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Місцевим судом вмотивована можливість звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, відповідно до статті 75 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, доводи прокурора щодо необґрунтованості призначення місцевим судом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням статті 75 КК України, є непереконливими.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинувачених, на кваліфікацію їх дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4