УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1409/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Двірець Житомирського району та області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правову кваліфікацію вчиненого злочину, просить вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року в частині призначення покарання змінити та призначити більш м`яке покарання, застосувавши вимоги ст.69,75 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, прийняв рішення без врахування всіх обставин вчинення злочину, його наслідків і даних про особу, що його вчинила, не в повній мірі врахував поведінку потерпілого та обставини, які пом`якшують покарання.
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді семи років позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з дня взяття її під варту 16.04.2017 і до 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави 13087 (тринадцять тисяч вісімдесят сім) грн. 36 коп. судових витрат на залучення експерта при проведенні молекулярно-генетичних експертиз.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
- змиви з речовиною бурого кольору, виріз тканини з подушки зі слідами бурого кольору, букальний епітелій, змиви з рук, зрізи нігтьових пластин, зразки крові, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишено в матеріалах кримінального провадження;
- дві чарки та полімерну пляшку, куртку чорного кольору, халат червоного кольору, хустку, взуття, передані в камеру зберігання речових доказів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, повернуто обвинуваченій ОСОБА_6 ;
- сокиру, зразки волосся, шкарпетки, сині джинсові штани з чорним шкіряним ременем та пряжкою з білого металу, труси, кофту, передані в камеру зберігання речових доказів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, знищено.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 16 квітня 2017 року у нічний час разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де між ними на протязі ночі виникали словесні суперечки із-за непристойних висловлювань ОСОБА_10 відносно ОСОБА_6 .
В той же день близько 6 години під час чергових образливих висловлювань ОСОБА_10 відносно ОСОБА_6 в останньої виник умисел на його вбивство.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 в той же час в сінях вищевказаного будинку взяла сокиру та повернувшись до кімнати, де на ліжку лежав ОСОБА_10 , із значною силою прикладання нанесла останньому обухом сокири три удари по голові, спричинивши йому таким чином відкриту черепно-мозкову травму перелом кісток склепіння та основи черепа із забоєм головного мозку, від якої ОСОБА_10 помер.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинувачену, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо зазначених обставин, роз`яснивши їй й іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники погодились.
Встановлені судом обставини та кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження, колегія суддів визнає неспроможними, виходячи з таких підстав.
Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст.50, 65 КК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченій покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_6 обвинувачується в вчиненні умисного злочину, внаслідок якого настала смерть людини, і який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Судом також враховано особу винної, яка за місцем свого проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, пенсіонерка, утримує матір похилого віку. Отже доводи апелянта щодо не врахування судом цих обставин є безпідставними.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав її щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи сукупність цих обставин, суд першої інстанції призначив покарання в межах мінімальної санкції статті кримінального закону, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, та дійшов до правильного висновку, що покарання у виді 7 років позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Оскільки в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної несправедливості та суворості призначеного обвинуваченій покарання, вона задоволенню не підлягає.
Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування положень ст.75 КК України, оскільки характер вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведені дані про її особу, сукупність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, на думку колегії суддів, не дають підстав вважати, що звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням та перебування під контролем уповноваженого органу на протязі значного часу унеможливлять вчинення нею нових злочинів.
Колегія суддів не вбачає і підстав для призначення обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, як ставиться вимога в апеляційній скарзі, оскільки врахуванню підлягають не кількісний показник пом`якшуючих покарання обставин, а їх якісна характеристика, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення винній особі покарання нижче від найнижчої межі виключно з урахуванням особи винного.
За таких обставин посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 не в повній мірі дотримані вимоги ст.ст.50,65,66 КК України, є неспроможними.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ: