ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника управління ДПтС України в Запорізькій області № 274/ОС-16 від 29.08.2016 року ОСОБА_5 призначено заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101), тобто він є особою, яка постійно здійснює функції представника влади.
Згідно з посадовою інструкцією заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101) № 32, затвердженої 29.08.2016 року начальником Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101) ОСОБА_6 , (далі Посадова Інструкція) ОСОБА_5 згідно п. 2 Посадової інструкції зобов`язаний, у тому числі, аналізувати результати практичної роботи соціальної служби і виробляти відповідні рішення і рекомендації з метою їх поліпшення, передусім в таких основних напрямках: у тому числі підготовка засуджених до умовно-дострокового звільнення, переводу до дільниці соціальної реабілітації, застосування ст. 82 КК України та УМРБ з ПУТ (п. 2.1.6).
Крім того, відповідно до п. 3 Посадової інструкції ОСОБА_5 має повноваження (право) брати участь у засіданнях комісії з питань переведення засуджених до колонії з іншим режимом тримання, умовно-дострокового звільнення від покарання, застосування амністії або помилування та інших комісій, доповісти свої пропозиції щодо доцільності прийняття тих чи інших рішень відносно засуджених.
Відповідно до п. 4 Посадової інструкції заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи несе дисциплінарну відповідальність за організацію та ефективність роботи соціально-виховного та психологічного відділу установи в цілому.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу.
Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до примітки до ст. 368 КК України ОСОБА_5 є заступником керівника органу державної влади, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Таким чином, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу.
Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Так, на початку травня 2017 року, на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонував її цивільний чоловік ОСОБА_8 , який відбував покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з проханням знайти грошові кошти для його умовно-дострокового звільнення, які з нього вимагає заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_5 в розмірі 3 тис. грн. за сприяння у своєчасній підготовці документів до його умовно-дострокового звільнення.
З цією метою, заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище і надану владу працівника правоохоронного органу, будучи наділеним правом на підготовку документів до умовно-дострокового звільнення засуджених, 11.06.2017 близько 10 години, перебуваючи біля будівлі Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101) розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 32, підтвердив ОСОБА_7 передати йому неправомірну вигоду у розмірі 3 тис. грн., шляхом перерахування на банківську карту, номер якої він передасть через засудженого ОСОБА_9 , для сплати будівельних матеріалів на будівництво. У тому разі, якщо грошові кошти не будуть перераховані, він не підготує та не подасть позитивні документи ОСОБА_9 для умовно-дострокового звільнення. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_7 сприймаючи погрози та вимоги ОСОБА_5 як реальні, змушена погодиться на висунуті вимоги правоохоронця щодо надання йому неправомірної вигоди.
ОСОБА_5 14.06.2017 року, близько 09-00 години, діючи умисно, із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та надану владу працівника правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди перебуваючи у будівлі Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 32, дав засудженому ОСОБА_9 номер банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 , яку ОСОБА_9 о 10 год. 27 хв. передав у вигляді СМС-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_7 .
На виконання незаконних вимог ОСОБА_5 про передачу неправомірної вигоди 14.06.2017 о 16 год. 43 хв. ОСОБА_7 , через касу Жовтневого відділення Запорізького РУ КБ «ПриватБанк», що знаходиться у місті Запоріжжі, пр. Соборний (Леніна), 86, перерахувала на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_10 неправомірну вигоду для ОСОБА_5 у розмірі 3000 грн.
15.06.2017 року при зустрічі з ОСОБА_9 на території Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101), ОСОБА_5 підтвердив, що грошові кошти надійшли на рахунок і він подасть на нього клопотання для умовно-дострокового звільнення.
14.07.2017 року на засідання комісії, яке проводилось в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101) розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 32, по розгляду клопотання ОСОБА_5 щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 , прийняте рішення про звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення останнього.
14.08.2017 на засіданні Вільнянського районного суду Запорізької області, судом прийнято рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 та 22.08.2017 він був звільнений з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101).
Таким чином, за вищевказаних обставин ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 3000 гривень.
Крім того, 14.07.2017 року на мобільний телефон ОСОБА_11 зателефонував його син ОСОБА_12 , який відбуває покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» у вигляді позбавлення волі, з проханням знайти грошові кошти для його умовно-дострокового звільнення, які з нього вимагає заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_5 в розмірі 6 тис. грн. за сприяння у своєчасній підготовці документів для його умовно-дострокового звільнення.
З цією метою, заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище і надану владу працівника правоохоронного органу, будучи наділеним правом на організацію підготовки документів для умовно-дострокового звільнення засуджених, 14.07.2017 у невстановлений слідством час, перебуваючи на території Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101) розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 32, запропонував ОСОБА_12 передавати йому неправомірну вигоду у розмірі 6 тис. грн., шляхом перерахування на банківську карту, для сплати будівельних матеріалів. У тому разі, якщо грошові кошти не будуть перераховані, він не подасть документи ОСОБА_12 для умовно-дострокового звільнення. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_12 сприймаючи погрози та вимоги ОСОБА_5 як реальні, змушений був погодиться на висунуті вимоги правоохоронця щодо надання йому неправомірної вигоди. Після цього ОСОБА_5 дав засудженому ОСОБА_12 номер банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_10 для передачі його батьку ОСОБА_11 , яку ОСОБА_12 передав у вигляді СМС-повідомлення на мобільний телефон батька.
На виконання незаконних вимог ОСОБА_5 про передачу неправомірної вигоди 17.07.2017 року, близько 08 год. 38 хв., ОСОБА_11 сприймаючи погрози та вимоги ОСОБА_5 як реальні, змушений був погодиться на висунуті вимоги правоохоронця щодо надання йому неправомірної вигоди перерахував на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди для ОСОБА_5 у сумі 5000 грн.
21.07.2017 року на виконання незаконних вимог ОСОБА_5 про передачу неправомірної вигоди о 12 год. 47 хв. через касу Жовтневого відділення Запорізького РУ КБ «ПриватБанк», що знаходиться у місті Запоріжжі, пр. Соборний (Леніна), 86, ОСОБА_11 перерахував на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди для ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн.
02.08.2017 року на засідання комісії, яке проводилось в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101) розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 32, по розгляду клопотання ОСОБА_5 щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_12 , прийняте рішення про звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення останнього.
23.08.2017 року на засіданні Вільнянського районного суду Запорізької області, судом прийнято рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_12 та 31.08.2017 він був звільнений з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101).
Таким чином, за вищевказаних обставин ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 6000 гривень.
15.09.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просили відмовити у задоволенні клопотання. Захисником надано письмові заперечення проти клопотання слідчого.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України. Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаного злочину.
Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не засуджений, офіційно працевлаштований.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визнає, що що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При виняткових обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення громадського порядку внаслідок вчинення злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить громадський порядок, або якщо цей
порядок дійсно знаходиться під загрозою. Попереднє ув`язнення не повинно передбачати покарання у вигляді позбавлення волі, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема дані, які характеризують підозрюваного з позитивної сторони.
Також, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 страждає на хронічні захворювання гіпертонію та цукровий діабет, що підтверджено відповідними медичними документами, та потребує регулярного медичного обстеження.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи отримані в ході розгляду клопотання дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та враховуючи, що підозрюваний працевлаштований, має необхідність утримувати сім`ю та потребує регулярного медичного обстеження, вважає за можливе заборонити йому залишати своє житло у нічний час в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.
Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 15.11.2017 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, строком до 15.11.2017 року.
Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування зі свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 15.11.2017 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1