Справа № 626/969/17
Провадження № 1-кп/626/176/2017
Красноградський районний суд Харківської області

08 листопада 2017 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого: ОСОБА_8 ,
представника потерпілого: ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Красноград Харківської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, має базову загальну середню освіту, студент 2-го курсу Красноградського професійного ліцею, раніше не судимий,
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
В результаті злочинних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також множинних синців на голові та лівій вушній раковині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.125 КК України, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та пояснив, що оскільки в обвинувальному акті, оголошеного прокурором всі обставини скоєння кримінального правопорушення викладені вірно, то зазначив що не буде давати свідчення, оскільки все визнає повністю та доповнити чи додати йому нічого.
Враховуючи те, що обвинувачений та всі інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченої, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання.
За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.ст.50, 65-67, 103 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що останній, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом з батьками і характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на обліку у службі у справах дітей не перебуває та ніколи не перебував, на обліку в ЮП СПД Красноградського ВП також не перебуває, навчається в Красноградському професійному ліцеї з 01.09.2015 року, де отримує стипендію та характеризується цілком позитивно(добрий, працьовитий, урівноважений, стриманий), фізичний стан неповнолітнього відповідає віковому рівню, має задовільний загальний розвиток.
Відповідно до досудової доповіді органу з питань пробації від 06.09.2017 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , останній усвідомлює та жалкує про вчинене правопорушення, спортивно розвинутий, поведінка задовільна, вжиті заходи спрямовані на мінімізацію ризику повторного вчинення правопорушення.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання провини, каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про його особу, викладені вище, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують його; відсутність у потерпілого на час розгляду справи будь-яких претензій до обвинуваченого, і вважає, що покарання ОСОБА_10 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у вигляді штрафу, оскільки він має самостійний заробіток отримує стипендію, що не суперечить положенням ст.99 КК України.
При цьому, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заявив клопотання про застосування до нього амністії у 2016 році, оскільки на момент скоєння даного кримінального правопорушення він був неповнолітнім, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Вказане клопотання було підтримано його законним представником та захисником.
Прокурор, потерпілий та представники потерпілого в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п."а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, раніше не судимий, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 09.05.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_10 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Також суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_10 наслідки застосування амністії, а саме: що застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому, не застосовувалась.
Судові витрати та речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов на час розгляду справи, не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850(вісімсот п`ятдесят)грн.
На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя