Справа № 317/1927/15-к
№/п 1-кп/317/16/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 cічня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002201 від 15 листопада 2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Новгород Російської Федерації, громадянина України, маючого неповну середню освіту, пенсіонера, інваліда 3 групи, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до первісного обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 1 червня 2011 року, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з хуліганських мотивів, використовуючи мізерний привід для помсти та залякування особи, з якою у нього напередодні виник усний конфлікт, перебуваючи за місцем свого мешкання - в кімнаті АДРЕСА_3 , вирішив налякати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 у період часу з 00 годин 00 хвилин до 02 години 00 хвилин зазначеного дня самостійно виготовив легкозаймисту суміш, яку помістив у скляну банку, зачинивши її полімерною кришкою та прикріпив гніт, зроблений із фрагмента тканини. Після цього ОСОБА_7 прослідував до будинку АДРЕСА_4 , де 01 червня 2011 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, перебуваючи у громадському місці на проїжджій частині вулиці Фестивальної, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та нічний відпочинок членів сім`ї ОСОБА_9 з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та добросусідства у суспільстві, прагнучі показати свою зневагу до існуючих норм поведінки та залякати ОСОБА_9 , підпалив запальничкою гніт, та, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, намагаючись влучити в стіну, кинув в бік зазначеного будинку банку з саморобною легкозаймистою сумішшю, яку він спеціально пристосував та заздалегідь заготував для нанесення тілесних ушкоджень, але в результаті влучив у вікно та розбив скло віконної рами однієї з кімнат будинку АДРЕСА_4 , внаслідок чого банка із легкозаймистою сумішшю потрапила у житлову кімнату, розбилася та призвела до пожежі, в ході якої потерпілі отримали тілесні ушкодження та було частково знищено їх майно. Після чого ОСОБА_7 повернувся до свого місця проживання.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілим були заподіяні наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_9 - опік дихальних шляхів 2 ступеня, токсична димова інтоксикація, термічний опік правої кисті 2 ступеня з площею ураження 1%, які як у сукупності, так і окремо кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

- ОСОБА_10 - опікові рани обох нижніх кінцівок 2-3А ступеня (6% поверхні), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

- неповнолітній ОСОБА_11 - опіки 1-2-3А ступеня обох верхніх кінцівок, лівого стегна (12% поверхні тіла), які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- малолітній ОСОБА_12 - опіки 1-2-3А ступеня лівої кисті, стопи та обох гомілок з площею ураження до 8%, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 було знищено майно потерпілих, а саме:

-дерев`яне вікно з подвійною рамою вартістю 2000 грн;

-диван з постільною білизною вартістю 2000 грн.;

-письмовий стіл вартістю 1500 грн.;

-шифоньєр з постільною білизною і одягом вартістю 3000 грн.;

-2 дерев`яні стільця вартістю 200 грн.;

-палас вартістю 600 грн.;

-килим настінний вартістю 700 грн.;

-пластикова підвісна стеля вартістю 17000 грн.;

- посуд вартістю 4000 грн.;

-крісло вартістю 300 грн.;

-палас вартістю 1000 грн.;

-стеля у веранді вартістю 1200 грн.;

-побутова техніка вартістю 400 грн.;

-дерев`яна підлога вартістю 800 грн.;

-вхідні двері вартістю 1100 грн.;

-мобільний телефон марки Самсунг вартістю 1400 грн.;

-мобільний телефон марки Сіменс вартістю 200 грн.;

-2 зарядних пристрої до зазначених мобільних телефонів загальною вартістю 100 грн., а всього на загальну суму 37500 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як

умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

В ході судового розгляду справи 18 травня 2016 року прокурором змінено обвинувачення, згідно з яким ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 01.06.2011 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, з особистих неприязних відносин до особи, з якою у нього напередодні виник усний конфлікт, перебуваючи за місцем свого мешкання в кімнаті АДРЕСА_3 , вирішив спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 у період часу з 00 годин 00 хвилин до 02 години 00 хвилин зазначеного дня самостійно виготовив легкозаймисту суміш, яку помістив у скляну банку, зачинивши її полімерною кришкою та прикріпив гніт, зроблений із фрагмента тканини. Після цього ОСОБА_7 прослідував до будинку АДРЕСА_4 , де 01 червня 2011 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, підпалив запальничкою гніт, та, діючи з метою реалізації свого злочинного умислу кинув у бік зазначеного будинку банку з саморобною легкозаймистою сумішшю, в результаті влучив у вікно та розбив скло віконної рами однієї з кімнат будинку АДРЕСА_4 , внаслідок чого банка із легкозаймистою сумішшю потрапила у житлову кімнату, розбилася та призвела до пожежі, в ході якої потерпілі отримали тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_7 повернувся до свого місця проживання.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілим були заподіяні наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_9 - опік дихальних шляхів 2 ступеня, токсична димова інтоксикація, термічний опік правої кисті 2 ступеня з площею ураження 1%, які як у сукупності, так і окремо кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

- ОСОБА_10 - опікові рани обох нижніх кінцівок 2-3А ступеня (6% поверхні), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

- неповнолітній ОСОБА_11 - опіки 1-2-3А ступеня обох верхніх кінцівок, лівого стегна (12% поверхні тіла), які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- малолітній ОСОБА_12 - опіки 1-2-3А ступеня лівої кисті, стопи та обох гомілок з площею ураження до 8%, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду провину не визнав та зазначив, що наприкінці травня, точної дати він не пам`ятає, він знаходився в своїй кімнаті АДРЕСА_3 . До нього завітала сусідка та принесла поїсти, пізніше приїхали з Лукашево два знайомі чоловіки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та привезли горілки. Разом із вказаними чоловіками вони на протязі трьох днів вживали спиртні напої, коли в них закінчились гроші, то вони втрьох пішли здавали порожні пляшки, щоб придбати алкогольні напої. Останній день перебування у нього в гостях ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приходився як раз на останній дзвоник, в школі проходили урочисті збори. 28 травня 2011 р. вранці вони уїхали додому в Лукашево. Також зазначив, що в ніч на 01.06.2011 року він нікуди не виходив, а був в будинку, окрім того пояснив, що у нього дуже поганий зір, на той час було 50%, і в темну пору доби він взагалі нікуди не виходить, зараз вже повна втрата зору, про що свідчить довідка з Запорізької центральної районної лікарні (а.с.188 т.2). Про те, що сталася пожежа йому повідомила сусідка 1 червня 2011 року. За місцем свого проживання обвинувачений не зберігав жодних легкозаймистих речовин. Обвинувачений пояснив, що в один із днів до нього дійсно приходила ОСОБА_9 , яку він знає як контролера водоканалу. Ніяких конфліктів або неприязних відносин з нею у нього не було. Спілкувались тільки з приводу постачання води в гуртожиток, тому як у ОСОБА_7 були ключі від кімнати, де знаходиться кран від води. Під час досудового розслідування визнавав себе винним, тому як на нього здійснювали моральний та фізичний тиск.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_12 , яка на час вчинення злочину була малолітньою, суду повідомила, що 01.06.2011 року вночі вона прокинулась від розбитого в будинку вікна, після чого все навколо запалало. Пожежа виникла від предмета, схожого на 2-х літрову банку, який кинули у вікно дитячої кімнати. Також повідомила, що ні на передодні, ні взагалі жодних конфліктів у неї з ОСОБА_7 не було. Вона працювала контролером водоканалу, та один раз спілкувалась з ОСОБА_7 по роботі. Вважає, що обвинувачений не скоював інкриміноване йому правопорушення, тому як у нього не було взагалі ніяких причин та мотивів на вчинення цього злочину та не має до нього жодних претензій. Також повідомила, що нею в ході досудового розслідування повідомлялись особи які, на думку потерпілої, могли мати відношення до вчинення цього злочину, однак її слова залишились без належної оцінки. Перед пожежею, приблизно в період часу з березня по травень 2011 року у них в будинку зрізали електропроводку, комнем розбили вікно, застрелили собаку. На її думку всі ці дії, включаючи і пожежу зробила одна людина. Потерпіла пояснила, що злочином їй спричинено як матеріальну так і моральну шкоду. Родина залишилась без житла, без особистих речей, багато грошей витрачено на лікування, діти отримали психологічну травму. В результаті підпалу вона отримала опік дихальних шляхів 2 ступеня, токсичну димова інтоксикацію, термічний опік правої кисті 2 ступеня з площею ураження 1%, її чоловік ОСОБА_10 отримав опікові рани обох нижніх кінцівок 2-3А ступеня (6% поверхні), пів року не міг взагалі пересуватись, донька ОСОБА_11 , яка на той час була неповнолітньою отримала опіки 1-2-3А ступеня обох верхніх кінцівок, лівого стегна (12% поверхні тіла), а друга донька малолітня ОСОБА_12 - опіки 1-2-3А ступеня лівої кисті, стопи та обох гомілок з площею ураження до 8%.

Крім того зазначила, що вона не погоджується зі зміною прокурором обвинувачення та вважає, що у відношенні неї було скоєно кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України та підтримує первісне обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 повністю підтримав покази своєї дружини, та повідомив, що не вважає, що до скоєного у відношенні нього злочину причетний ОСОБА_7 . Також зазначив, що він не погоджується зі зміною прокурором обвинувачення та підтримує первісне обвинувачення за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 пояснила, що особисто вона з обвинуваченим не знайома, бачила його лише декілька разів. В ніч з 31.05.2011 року на 01.06.2011 року, біля 02-00 год. вона прокинулась від звуку розбитого скла та побачила, що її кімната горить. Після цього вона разом зі своєю молодшою сестрою, за допомогою ОСОБА_10 вибралась з будинку, отримавши при цьому опіки стегна та двох нижніх кінцівок. Особисто у вчинені цього злочину нікого не підозрює. На питання суду та інших учасників процесу повідомила, що їй не відомо про наявність конфлікту між її батьками та ОСОБА_7 . Також повідомила, що на протязі кількох тижнів перед підпалом, вночі невідомі особи розбивали вікна в їхньому будинку, перерізали електропроводку та вбили собаку, вважає, що все це зробила одна й та сама людина. Пояснила, що в період з 25 по 27 травня 2011 року в с. Відрадне у школі проходив останній дзвоник, а 1 червня 2011 року з нагоди дня захисту дітей проводились урочисті заходи, 31 травня ніяких заходів в школі не було. Зазначила, що також підтримує первісне обвинувачення.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 пояснила, що ніяких конфліктів у потерпілих з обвинуваченим не існувало і на їх думку у нього не було мотиву для скоєння злочину, в якому його обвинувачують. Однак пояснила, що діяння мало місце, є значні наслідки вчиненого кримінального правопорушення, потерпілим спричинено як матеріальну так і моральну шкоду, тому при постановленні вироку просить суд винести справедливе та законне рішення, при якому невинна особа не повинна бути притягнута до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме: судом, для з`ясування обставин кримінального правопорушення безпосередньо в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_18 та досліджено письмові докази.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що він є мешканцем с. Лукашеве Запорізького району Запорізької області, та він особисто знайомий з ОСОБА_7 . На питання суду та інших учасників процесу повідомив, що наприкінці травня 2011 року він разом з ОСОБА_19 приїздив в гості до ОСОБА_7 , у якого залишились переночувати. Разом з ОСОБА_7 вони вживали спритні напої, зокрема горілку. У другій половині першого дня перебування в гостях, до ОСОБА_7 заходила якась жінка, з якою у останнього відбулась розмова в коридорі з приводу водопостачання, однак вони не конфліктували. У вечорі того ж дня, приблизно о 21 22 годині, вони у трьох вийшли за горілкою, яку продають на дому. При цьому ОСОБА_7 взяв із собою півлітрову банку, яка наполовину була заповнена якоюсь світлою рідиною, та запальничку, яку використовував як ліхтарик. За декілька метрів від місця продажу горілки, вони зупинились, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , залишились чекати, а ОСОБА_7 пішов за горілкою, повернувся через 5-10 хвилин, без горілки та без півлітрової банки. При цьому від ОСОБА_7 ніякого характерного запаху паливними матеріалами не було, звуку розбитого скла або відкритого вогню свідок не чув та не бачив. Після повернення додому вони одразу лягли спати. Біля 24 год. вони вже спали і ніде більше не ходили. Від ОСОБА_7 свідок поїхав приблизно о 09-00 годині ранку наступного дня. Про те, що в с. Відрадне відбулась пожежа, свідок дізнався від працівників міліції, також від працівників міліції свідок дізнався, що в підпалі підозрюють ОСОБА_7 . При цьому на питання адвоката ОСОБА_8 , свідок повідомив, що до того як його привезли до райвідділу міліції, він нікому не розповідав про обставини ночівлі у ОСОБА_7 . Особисто свідок не вважає, що ОСОБА_7 , причетний до підпалу, він не бачив жодних обставин, які про це свідчать. Ніяких дій з боку ОСОБА_7 на готування до злочину, а саме наливання рідину в скляну банку, замотування її скотчем він не бачив. В який конкретно день вони приїздили в гості до ОСОБА_7 він не пам`ятає, однак йому запам`яталось, що в цей день був останній дзвінок в школі.

В ході розгляду справи були досліджені наступні письмові докази:

-постанову про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст. 194 КК України від 01.06.2011 року № 2301121 (а.с. 190 т.2);

-протокол усної заяви про злочин від 01.06.2011 року (а.с. 191 т.2);

-медична довідка КУ «МКЛ екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» про отруєння ОСОБА_9 продуктами горіння від 01.06.2011 року (а.с.192 т.2);

-медична довідка КУ «МКЛ екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» про опіки ОСОБА_10 від 01.06.2011 року (а.с.193 т.2);

-протокол огляду місця події від 01.06.2011 року та фото таблиця до нього, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_4 , де відбулась пожежа. В кімнаті № 2 на столі виявлено фрагмент горловини скляної банки з тканиною, закріплено за допомогою технічної липкої стрічки синього кольору з характерним запахом для розчинника. Кімната має сліди пожежі. В ході огляду було вилучено 2 фрагменти скла з копоттю та фрагмент скляної банки з тканиною (а.с.194-203 т.2);

-рапорт про пожежу, акт про пожежу, протокол огляду місця пожежі зі схемою та фототаблицею, які були складені 01.06.2011 року уповноваженими працівниками Запорізького РВ ГУ МНС України в Запорізькій області. Відповідно до зазначеного протоколу в одній з кімнат будинку було виявлено залишки від скляної бутилки з широким горлишком від півтора літрової бутилки, до якої було примотано ізолентою шмат тканини, яка при огляді віддавала характерний запах розчинника. (а.с. 204-211 т.2);

-протокол додаткового огляду місця події від 06.06.2011 року зі схемою та фототаблицею, в якому зафіксовані наслідки пожежі (а.с.212-233 т.2);

-висновок експерта № 1539 від 02.08.2014 року відповідно до якого вбачається, що опік дихальних шляхів 2 ступеню, токсична димова інгаляція, термічний опік правої кісті 2 ступеню з площею ураження 1% у ОСОБА_9 , як в сукупності так і окремо, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с.234-236 т.2);

-висновок експерта № 1536 від 10.08.2011 року відповідно до якого опікові рани обох нижніх кінцівок 2-3 А ступеню (6% поверхні) у ОСОБА_10 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с.237-239 т.2);

-висновок експерта № 1537 від 18.07.2011 року відповідно до якого опіки 1-2-3А ступеню обох верхних кінцівок, лівого стегна (12% поверхні тіла) у ОСОБА_17 кваліфікуються, як ушкодження середньої ступені тяжкості, які не є небезпечними для життя, однак такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня (а.с.240-242 т.2);

-висновок експерта № 1538 від 18.07.2011 року відповідно до якого опіки 1-2-3А ступеню лівої кісті, стопи та обох гомілок з площею ураження до 8% у дитини ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с.243-245 т.2);

-протокол огляду від 04.06.2011 року, предметом якого є поліетиленовий пакет в якому знаходиться фрагмент тканини сірого кольору, який просякнутий рідиною, з запахом паливно-мастильних матеріалів, два уламки та один фрагмент горлечка скляної банки діаметром 8 см, вилучені при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_4 , а також фото таблиця до нього(а.с.246-250 т.2) ;

-висновок експерта №152 від 24.06.2011 року, відповідно до якого наданий на експертизу фрагменти скла з нашаруванням кіптяви, виявлено сліди зміненого горінням та випаровуванням світлого нафтопродукту, вид якого встановити неможливо. На наданих фрагментах скляної банки з нашаруванням кіптяви, до яких за допомогою оплавленого полімерного матеріалу схожого на клейку стрічку, прикріплено фрагмент обгорілої ганчірки сірого кольору виявлено сліди зміненого горінням та випаровуванням світлого нафтопродукту дизельного пального. Надані рідини у трьох полімерних пляшках є світлим нафтопродуктом дизельним паливом. Надані нафтопродукти у трьох полімерних пляшках та виявлені сліди нафтопродуктів на наданих фрагментах скляної банки належать до одного роду - дизельного палива(а.с.1-5 т.3) ;

-висновок експерта № 29 від 19.07.2011 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого причиною виникнення пожежі в будинку АДРЕСА_4 01.06.2011 року є занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготування умов для активного розвитку пожежі. Підпал було здійснено наступним чином: в кімнату № 2 через віконний отвір була занесена ємність з інтенсіфікатором горіння та з гнітом, який був підпалений (до закиду) за допомогою вогневого джерела запалювання. Після падіння на стіл, ємність розбилась, зміст розлився та виникло полум`яне горіння в кімнаті. (а.с.6-14 т.3) ;

-висновок експерта № 36 від 12.08.2011 року відповідно до якого покази обвинуваченого ОСОБА_7 надані ним в ході відтворення обставин подій повністю відповідають матеріалам справи (а.с.15-17 т.3);

-висновок експерта № 4597/28 від 13.10.2011 року відповідно до якого психічний тиск на ОСОБА_7 , при проведенні його допиту та відтворення обставин події, не здійснювалось. Встановити, чи мається психічна достовірність показів ОСОБА_7 , при проведенні його допиту та відтворення обставин події, не видається можливим (а.с.18-26 т.3);

-доручення в порядку ст.. 114 КПК України (в редакції 1960 року), про проведення комплексу ОРМ у відношенні ОСОБА_20 , щодо перевірки його на причетність до вчинення злочину (а.с. 27 т.3);

-постанову про відмову в порушенні кримінальної справі у відношенні ОСОБА_20 від 24.10.2011 року (а.с. 28 т.3);

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення суду ні з боку сторони обвинувачення ні з боку потерпілих не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

В свою чергу суд лише сприяє у здійсненню прокурором цього обов`язку, шляхом задоволення відповідних клопотань, як на стадії досудового слідства, так і в суді.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд передбачено також вимогами частини 2 статті 67 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено можливість суду при розгляді справ застосовувати судову практику Європейського суду в якості джерела права.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного».

Дослідивши надані прокурором докази, допитавши обвинуваченого, потерпілих та свідка ОСОБА_18 суд не встановив жодних обставин які б свідчили про причетність ОСОБА_7 до скоєння зазначених злочинів, зокрема на це не вказує жодний з досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі показання потерпілих та свідка, які б як кожен окремо так і в своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованих йому правопорушень.

Зокрема дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що жоден з них хоча б опосередковано, не вказує на причетність ОСОБА_7 до скоєння злочину. Навпаки, надані письмові докази, покази потерпілих та свідка, вказують на відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_7 , зокрема із досліджених доказів не випливає, яким чином органом досудового розслідування встановлено причетність обвинуваченого до підпалу будинку АДРЕСА_4 01.06.2011 року.

В свою чергу ОСОБА_7 провину в інкримінованих злочинах не визнає, допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 зазначають про непричетність ОСОБА_7 , та стверджують про відсутність між ними неприязних відносин та підстав у останнього для помсти, при цьому потерпіла ОСОБА_9 зазначає про причетність до цього злочину іншої особи та зазначає що цей факт органом досудового розслідування не перевірений належним чином. В матеріалах кримінального провадження міститься тільки постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_20 від 24.10.2011 р., у зв`язку з тим, що він заперечував свою причетність до вказаного злочину.(а.с.28 т.3)

Так само допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 не надав переконливих свідчень, які як окремо так і в сукупності з іншими доказами, свідчать про вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованих злочинів. Так, свідок ОСОБА_21 в ході судового розгляду кримінального провадження пояснив, що він точної дати перебування в гостях у ОСОБА_7 не пам`ятає, однак пояснив, що в той день проходили якісь урочисті заходи в школі, тому як він бачив школярів в святковому одязі. Відповідно до довідки, виданої директором Відраднівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів, свято останнього дзвоника у 2010-2011 навчальному році проводилось 27 травня 2011 року, а випускний вечір проводився 28 травня 2011 року. (а.с. 34 т. 3). Ця обставина узгоджується з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який зазначив, що ОСОБА_18 та ОСОБА_14 приїздили до нього в кінці травня, гостили у нього декілька днів, а 28 травня 2011 року вже уїхали додому.

Окрім того, пояснення свідка ОСОБА_18 про те, що коли вони ходили за спиртними напоями у ОСОБА_7 з собою була півлітрова банка з якоюсь рідиною протирічать відомостям зазначеним в протоколі огляду місця події, а саме домоволодіння, де відбулась пожежа. Відповідно до зазначеного протоколу, при огляді місця події було виявлено та вилучено фрагмент скляної півторалітрової банки з тканиною, закріплено за допомогою технічної липкої стрічки синього кольору з характерним запахом для розчинника.

Окрім того, відповідно до пред`явленого обвинувачення подія кримінального правопорушення відбулась 01 червня 2011 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, а свідок ОСОБА_18 зазначає, що вони виходили з будинку біля 22 год. вечора, а в 24 год. вже спали і з будинку ніхто не виходив.

Всі інші письмові докази, надані стороною обвинувачення підтверджують тільки факт пожежі, яка відбулась в будинку АДРЕСА_4 у зв`язку з підпалом, наявності тілесних ушкоджень у потерпілих, характер та ступень їх тяжкості.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

У тому разі, якщо обвинуваченням у суді не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим, суд, на підставі ч. 6 ст. 284, ч. 1 ст. 373 КПК України, зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, щодо відсутності в кримінальному провадженні жодного доказу, який свідчив би про те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 вчинене саме ним.

Стороною обвинувачення залишилися недоведеними обставини, які мають суттєве значення для законного та обґрунтованого вирішення даного кримінального провадження та ухвалення обвинувального вироку,

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуального закону, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України та положень Конституції України оскільки стороною обвинувачення не доведено, що правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст. 125 КК України вчинені саме обвинуваченим. Потерпілими з аналогічних підстав не доведено, що правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 та ч.4 ст.296 КК України, яке вони підтримають вчинено ОСОБА_7 .

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не зазначено.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст.368, 370, 373, 374-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ч.4 ст.296 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази по справі, а саме: чоловіча сорочка (шведка), брюки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю ОСОБА_22 ; штани виявлені в ході обшуку, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю ОСОБА_23 ; три полімерні ємкості в яких знаходиться дизельне пальне, три пластикові ємкості з останками паливо мастильних матеріалів, зрізи з нігтьових пластин ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити; фрагмент скла з кіптявою з підлоги, з підвіконника, фрагмент скляної банки та фрагмент скляної банки з оплавленою ізоляційною стрічкою синього кольору та обгорівшим фрагментом тканини, металеву запальничку із зображенням розп`яття, моток ізоляційної стрічки синього кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити; мобільний телефон «Siemens A60» зі слідами термічного впливу, який зберігається в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_9 ; пляшку ємністю 1,5 л. з під напою «Біола Апельсин», пляшку ємністю 0,5 л. з під напою «Біола Вишня», моток липкої стрічки (скотч) - які зберігаються в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Процесуальні витрати покласти на рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1