УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до слідчого судді із вищезазначеною скаргою та просить зобов`язати детектива ОСОБА_4 відкоригувати відомості внесені до ЄРДР за її заявою від 29.09.2017 відповідно до вимог ст.214 КПК України; надати їй відповідний витяг з ЄРДР з відкоригованими змінами; на клопотання від 09.11.2017 та 24.11.2017 зобов`язати надати процесуальну відповідь..

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2017 зобов`язано уповноважених осіб НАБУ вчинити дії щодо внесення до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 29.09.2017.

Зазначає, що фабула про вчинення кримінального правопорушення, тобто на виконання ухвали слідчого судді від 31.10.2017 та яка міститься в ЄРДР не відповідає ані заяві ОСОБА_3 від 29.09.2017, ані ухвалі слідчого судді.

Посилається, що вона неодноразово зверталась до уповноважених осіб НАБУ з клопотаннями про здійснення корегування внесених відомостей з приведенням їх у відповідність до вимог чинного КПК України, проте жодних дій вчинено не було.

Скаржник зазначає, що є потерпілою в даному кримінальному провадженні, а не заявником, а тому на її думку, порушує її законні права та інтереси та свідчить про порушенням вимог чинного КПК України та невиконанням ухвали слідчого судді від 31.10.2017.

Просила скаргу задовольнити.

В той же час, в судове засідання призначене на 01.12.2017 о 15.30 год. з розгляду даної скарги ОСОБА_3 не з"явилася. При цьому, про час та місце розгляду скарги повідомлена, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд скарги за її відсутності не подавала.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України, в чому полягає принцип диспозитивності кримінального процесу.

Суд, слідчий суддя лише сприяє сторонам у здійсненні їх процесуальних прав.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне остоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх процесуальних позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ч.1 ст.22 КПК України)

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України)

Під час кримінального провадження суд не може здійснювати одночасно функції державного обвинувачення захисту та судового розгляду (ч.3 ст.22 КПК України)

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки особа, яка звернулася до слідчого судді із даною скаргою ні сама, ні через свого представника в судове засідання на його розгляд не з`явилася, що, за переконанням слідчого судді свідчить про те, що вона фактично втратила цікавість до поданої скарги.

В той же час, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у задоволенні даної скарги не є перешкодою для звернення ОСОБА_3 повторно до слідчого судді із відповідною скаргою в порядку ст.303 КПК України з урахуванням положень п.3 ч.2 ст.304 КПК України.

Керуючись ст.303 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1