Справа №490/2199/18 06.04.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року відносно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Струмок, Татарбунарського району, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 Підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.
-- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з правом внесення застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 616700 гривень.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі залишення ухвали суду першої інстанції щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 без змін - встановити суму застави в розмірі не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Провадження: № 11-сс/784/186/18 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Стверджує, що підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
Наголошує, що прокурором не доведено, а судом необґрунтовано в чому полягає виключність обставин, які зумовлюють призначення застави у такому великому розмірі. Вказує, що суд не врахував майновий стан підозрюваного.
Вказує на недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того апелянт зазначає про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
18.03.2018р. близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_9 перебуваючи на вулиці поблизу військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, розташованою за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18-а оголосив прокурору військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , як службовій особі, яка займає відповідальне становище, пропозицію надати неправомірну вигоду матеріального характеру у виді грошових коштів у розмірі 60 тис.грн. за не повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину за ч.4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000136 від 20.03.2017 року та закриття вказаного кримінального провадження. При цьому підозрюваний усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, всупереч вимогам ст. 68 Конституції України.
Одразу після цього, прокурор ОСОБА_10 , на виконання вимог п.4 ч. 1 ст.24 Закону, доповів керівництву військової прокуратури регіону у формі рапорту про вказану подію, за результатами розгляду якого зареєстроване кримінальне провадження №0000094 від 18.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України та розпочато досудове розслідування.
25.03.2018 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в службовому кабінеті №15 військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, надав прокурору військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 як службовій особі, яка має відповідальне становище, неправомірну вигоду матеріального характеру у виді грошових коштів у розмірі 60 тис.грн. за не повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину за ч.4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000136від 20.03.2017 року та закриття вказаного кримінального провадження.
Після чого, 25.03.2018 року ОСОБА_6 було затримано та 26.03.2018 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.
Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить належної його поведінки в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.
Так, надані прокурором докази, зокрема, рапорт прокурора ОСОБА_10 від 18.03.2018р., протокол огляду приміщення від 25.03.2018р.; протокол огляду прокурора ОСОБА_10 від 25.03.2018р.; протокол огляду від 25.03.2018р. службового кабінету № 15 військового прокурора Миколаївського гарнізону; вилучені в ході огляду грошові кошти в сумі 60 000 грн. (предмет неправомірної вигоди); показання свідків (заявника) ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2018р. та особистого обшуку; письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 є достатніми для підозри останнього до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають.
З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході проведення огляду мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 (протокол огляду від 29.03.2018р.), встановлено, що останній здійснював переписки в програмі для спілкування «Viber» з деякими особами. В ході цих переписок ОСОБА_6 детально обговорював обставини щодо кримінального провадження № 0000136 від 20.03.2017р., в якому йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України. Отримував від цих осіб певні консультації та поради.
Отже, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою уникнути кримінальної відповідальності матиме змогу використовувати зв`язки які він має (як колишній керівник ДП «Суднобудівний завод імені 61 Комунара») в правоохоронних та інших органах.
Окрім того, підозрюваний матиме можливість чинити опір на свідка ОСОБА_10 з метою схилення останнього до зміни показів, переслідуючи при цьому мету уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, як видно з матеріалів провадження ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності (постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.09.2016р.) за ст. 185-4 КУпАП (злісне ухилення свідка від явки до прокурора під час досудового розслідування). Вищенаведене свідчить про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового слідства та суду.

З урахуванням тяжкості злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків. Інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Щодо визначення розміру застави, то, відповідно до ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається із наданих матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Крім, того як свідчать матеріали провадження, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що надавав службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірну вигоду з метою уникнення кримінальної відповідальності саме за злочин вчинений з корисливих мотивів, де відповідно до висновку експерта від 14.02.2018 року шкода спричинена ОСОБА_6 складає понад 300 000 гривень.
У рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Олександр Макаров проти Росії № 152117/07 Європейський суд з прав людини зазначив, що сума застави повинна оцінюватися ступенем впевненості, яка можлива в тому разі, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути. Таку ж позицію Європейський суд займав і по інших справах - Мангру проти Іспанії, Ноймастер проти Австрії.
Отже, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, призначивши її розмір більше ніж триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 616 700 грн., так як запобігти ризикам шляхом обрання застави в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України, не є можливим.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення.

З урахування викладеного, Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційн у скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: