Провадження № 11-кп/792/258/18
Справа № 686/7601/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2018 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 січня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004803 від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на те, що в обвинувальному акті, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність його вимогам ст.291 КПК України. Крім того, в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2017 року зазначено, що судом першої інстанції в підготовчому засіданні належним чином не перевірено відповідність вказаного обвинувального акта вимогам КПК України та не враховано, що обвинувачення повинно бути конкретизоване щодо конкретного обвинуваченого, натомість цей обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, інкримінованого безпосередньо ОСОБА_7 .
Вказані недоліки стосуються і обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, погодженим першим заступником Хмельницької місцевої прокуратури 13 грудня 2016 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд вказаного обвинувального акту зі стадії підготовчого судового засідання у суді першої інстанції.

Свої вимоги аргументує тим, що, незважаючи на виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції безпідставно зазначив, що органом досудового слідства не в повній мірі виконано вимоги Кримінального процесуального закону, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретним, не містить чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено один із основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд. З такими висновками, як вважає апелянт, не можна погодитись, оскільки вказані в ухвалі суду недоліки обвинувального акта на обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення не впливають, а повинні бути безпосереднім предметом судового дослідження при розгляді провадження в суді.

Окрім цього, вищевикладене твердження суду не може слугувати підставою вважати відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за такою кваліфікуючою ознакою як «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Така підстава для закриття кримінального правопорушення не є реабілітуючою та не свідчить про відсутність події злочину чи складу правопорушення у діях ОСОБА_9 , і в жодному разі не виключає, ні його вину, ні вину ОСОБА_7 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яке фактично мало місце.
У зв`язку із чим, висновки суду щодо зазначення у обвинувальному акті відомостей відносно ОСОБА_9 провадження щодо якого закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення), ніяким чином не впливає на викладене формулювання обвинувачення, його обсяг та кваліфікацію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженого судового рішення, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в ньому не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Відсутність конкретного формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготовки до нього.
Допустивши в обвинувальному акті відсутність формулювання обвинувачення, органи досудового розслідування і прокурор не звернули увагу, що ці дії жодним чином не узгоджуються та не відповідають нормам КПК України, та являються прямим його порушенням.

Крім того, наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті порушує один із основних конституційних принципів обвинуваченого право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі прокурора на ту обставину, що суд першої інстанції повернув обвинувальний акт з підстав, які не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставним.

Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення місцевим судом норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому колегія суддів враховує, що повернення обвинувального акту прокурору жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30 січня 2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004803 від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2