КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1522/18
Провадження № 1-в/552/141/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,

В С Т А Н О В И В :
20.03.2018р. до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Представник ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» надав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо застосування ст. 72 ч.5 КК України покладається на розсуд суду.

Суд заслухавши думку прокурора, який проти задоволення клопотання не заперечував, засудженого, який просив клопотання задовольнити, дослідивши матеріали особової справи, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Диканського районного суду Полтавської області від 21.11.2012р. за ст. 115 ч.2 п.4, ст. 263 ч.2 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання згідно вироку обчислюється з 08.07.2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2013р. та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 22.10.2013р. вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 29.01.2013 року.

На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.

Статтею 51 КК України також визначено види покарань серед яких є позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

При цьому, у ч.5 ст. 72 КК України( в редакції станом на 26.11.15 р.) не конкретизовано, який з зазначених видів позбавлення волі охоплюється положеннями зазначеної норми. Поряд з цим ч.5 ст. 72 КК України( в редакції станом на 26.11.15 р.) не встановлює будь якої заборони щодо застосування зазначених норм відносно осіб, яким призначено довічне позбавлення волі.

Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також, частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Разом з тим, ст. 87 КК України передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яка вчинила злочин будь-якої тяжкості.

Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.

Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Крім цього, в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України в постанові від 26.10.2017 року у справі № 5-кс121(15) зазначено, що відповідно до положень статті 52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

Згідно постанови Верхового суду України від 26 жовтня 2017 року , застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Закону № 838-VІІІ не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною 5 статті 72 КК України правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.

Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Статтею 24 Конституції України громадянам гарантована рівність конституційних прав і свобод та рівність перед законом.

Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування після відбуття ним не менше двадцяти п`яти років призначеного покарання.

Згідно особової справи ОСОБА_4 тримався в місцях попереднього ув`язнення з 08.07.2012 року по 29.01.2013 року, тому суд прийшов до висновку, що засудженому ОСОБА_4 необхідно цей строк зарахувати у строк покарання відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день відповідає 2 дням позбавлення волі.

Керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення, в строк відбуття покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Диканського районного суду Полтавської області від 21.11.2012р., строк попереднього ув`язнення з 08.07.2012 року по 29.01.2013 року у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення,за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1