АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/429/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/323/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у

складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про оскарження постанов прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_7 від 09.01.2018 року про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 про прийняття рішення про повідомлення ОСОБА_8 про підозру, про зміну підслідності кримінального провадження.

Відкрито судове провадження за скаргою ОСОБА_6 про оскарження бездіяльності прокурора щодо невиконання судових рішень по кримінальному провадженню №0000527 від 29.11.2012 року, в т.ч. ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.10.201 7 року.

Судове засідання призначено на 31 січня 2018 року о 09 год. ЗО хв. в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 45. в залі судового засідання №2, із викликом в судове засідання потерпілої та прокурора.

Зобов`язано керівника Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 в строк до 31.01.2018 року надати до суду матеріали, з приводу яких подана скарга.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслано особі, яка подала скаргу, та до Харківської місцевої прокуратури №6.

Копію скарги направлено до Харківської місцевої прокуратури №6.

Як зазначено в ухвалі, 25.01.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла

скарга ОСОБА_6 , в якій потерпіла просить:

1)скасувати постанову прокурора ОСОБА_7 від 09.01.2018 року про відмову в задоволенні клопотань потерпілої ОСОБА_6 від 12.12.2017 року, про відмову в задоволенні клопотань щодо вжиття заходів передбачених КПК України, пов`язаних з тим, що ухвали слідчих суддів до теперішнього часу залишені не виконаними (протягом 4-х років);

2)скасувати постанову прокурора ОСОБА_7 від 09.01.2018 року про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 в частині обов`язкового повідомлення гр. ОСОБА_8 про підозру;

3)скасувати постанову прокурора ОСОБА_7 від 09.01.2018 року про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 в частині вирішення питання щодо визначення підслідності даного кримінального провадження, шляхом вжиття дієвих заходів передбачених законодавством.

Слідчий суддя, дослідивши зміст поданої скарги та заявлені вимоги, прийшов до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в частині вимог за скаргою ОСОБА_6 , посилаючись на ч.4 ст. 304 КПК України.

Зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України встановлений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та особи, які можуть оскаржити такі рішення, дії або бездіяльність.

Крім того, слідчим суддею вказано, що згідно вимог п.п.З, 19 ч.1 ст.З, ч.4 ст.22, п.11 ч.2 ст.36, п.6 ч.2 ст.40. ст.276 КПК України, вирішення питання про достатність доказів для повідомлення особі про підозру належить до виключної компетенції слідчого та прокурора, які несуть відповідальність за законність та своєчасність здійснення такої процесуальної дії.

Нормами кримінального процесуального закону не визначено конкретного строку здійснення такої процесуальної дії як повідомлення про підозру.

Постанови прокурора про відмову в задоволені клопотання потерпілої про повідомлення підозри певній особи, чи про зміну підслідності. кримінального провадження, не підлягають оскарженню на досудовому провадженні в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.303 КПК України (а.с. 24-25).

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу та письмові пояснення, за яких вбачається що вона просить, поновити процесуальний строк на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2018 р., скасувати зазначену ухвалу та направити справу на новий розгляд.

Судова колегія приходить до висновку, що апелянт звернулась в межах строку передбаченого ст. 395 КПК України, а тому не вважає необхідним поновлювати строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу апелянт ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України та фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянта який наполягав на задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги па рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Саме таким чином слідчий суддя виклав правову позицію з якою погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, посилання апелянта на те, що « висновок слідчого судді в ухвалі від 29 січня 2016 року про те, що право на справедливий суд, не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.» є безпідставним. Слідчий суддя не зазначав «право на справедливий суд».

Європейський Суд з прав людини в п. 35 у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства"). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства","Толстой Милославський проти Сполученого Королівства)". Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства)".

Апелянтом не вірно викладено в апеляції зміст ст.1 КПК України якою чітко регламентовано, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України регламентовано вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора до яких, вказані в скарзі ОСОБА_6 постанови прокурора, не відносяться.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 -316 КПК України.

Посилання слідчого судді на вимоги п.п.З, 19 ч.1 ст.З, ч.4 ст.22, п.11 ч.2 ст.36, п.6 ч.2 ст.40. ст.276 КПК України, згідно яких вирішення питання про достатність доказів для повідомлення особі про підозру належить до виключної компетенції слідчого та прокурора, які несуть відповідальність за законність та своєчасність здійснення такої процесуальної дії, підтримується й апеляційною інстанцією.

Нормами КПК України не визначено конкретного строку здійснення такої процесуальної дії як повідомлення про підозру.

Процесуальні строки визначені Главою 7 КПК України.

Визначення підслідності згідно КПК України виключна компетенція прокурора.

Слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що постанови прокурора про відмову в задоволені клопотання потерпілої про повідомлення підозри певній особи та про зміну підслідності кримінального провадження, не підлягають оскарженню на досудовому провадженні (розслідуванні) в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.303 КПК України (а.с. 24-25) з чим погоджується і судова колегія.

Таким чином на підставі ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя обгрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про оскарження постанови прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 від 09.01.2018 року про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 про прийняття рішення про повідомлення ОСОБА_8 про підозру та про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 щодо зміни підслідності кримінального провадження.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Дана норма розповсюджується і на суддів.

Посилання ОСОБА_6 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Голдер проти Сполученого Королівства» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Фактичні обставини кримінального провадження вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а тому посилання на них судова колегія до уваги не приймає.
Апеллянтом не враховано, що її скарга на постанову прокурора про відмову в задоволені клопотання потерпілої про повідомлення підозри певній особи та про зміну підслідності кримінального провадження по суті слідчим суддею не розглядалась, а тому посилання на порушення слідчим суддею вимог ч.1 ст.409 КПК України необгрунтовані.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належним чином мотивованою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року по справі № 639/429/18, провадження № 1-кс/639/161/18 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: