Справа № 153/233/17
Провадження №11-кп/772/1047/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 та апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта повна середня, одруженого, раніше не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 10 000 тисяч гривень моральної шкоди та 23 гривні 05 копійок майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 640 гривень судового збору,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 06.11.2016 близько 22 години 30 хвилин у приміщенні кафе «Чорне і Біле» по вул. Свободи в м. Ямпіль Вінницької області, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушивши громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив сварку з ОСОБА_10 , під час якої, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу останньої, з особливою зухвалістю, взяв її за волосся, поштовхом кинув на підлогу та почав наносити їй удари в область обличчя, чим завдав ОСОБА_10 фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці верхньої та нижньої повіки лівого ока, контузії легкого ступеня лівого ока, мілкоцяткових саден в ділянці перенісся, лівої щоки, верхньої губи, поверхневих ранок на слизовій оболонці верхньої губи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №117 від 17.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст.403 КПК України прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 відмовився від своєї апеляційної скарги на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 02.06.2017 року відносно ОСОБА_8 .

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 уточнив свої апеляційні вимоги, просив вирок в частині вирішення цивільного позову змінити, від решти апеляційних вимог відмовився, просив їх не розглядати.

Свої вимоги мотивував тим, що цивільний позов потерпілої про відшкодування їй 30 000 гривень моральної шкоди та 815 гривень матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням є необґрунтованим, суд першої інстанції не перевірив та не звернув уваги на відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди. При призначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд не врахував характер та обсяг моральних страждань потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, у зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням, потерпіла не надала доказів про те, що вона мала везти сина інваліда на лікування до санаторію, вважає розмір моральної шкоди занадто завищеним, таким що не відповідає обставинам справи, потерпіла надала квитанції з аптеки про придбання ліків з датами до вчинення правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та просила залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін. Просила проводити судовий розгляд у її відсутність, оскільки немає на кого залишити дитину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив вирок суду змінити, зменшити розмір цивільного позову, стягнувши з нього на користь ОСОБА_10 300 грн. моральної шкоди та 23,05 грн. майнової шкоди, в іншій частині цивільного позову просив відмовити. Просив звільнити від відбування покарання, застосувавши до нього амністію, оскільки в нього на утриманні перебуває малолітня дитина.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу (із змінами), просили зменшити розмір моральної та матеріальної шкоди, наполягали на звільненні обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про Амністію у 2016 році»; думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі акту амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» необхідно задовольнити.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та грунтуються на досліджених у суді доказах, яким суд дав вірну оцінку і в цій частині вирок ніким не оскаржується.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо безпідставного задоволення цивільного позову в розмірі визначеному судом першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст..ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що хуліганськими діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 було завдано моральної та матеріальної шкоди, внаслідок вчиненого щодо неї злочину остання понесла втрати як майнового так і немайнового характеру.

Визначаючись щодо розміру матеріальної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_10 внаслідок вчиненого злочину, судом вірно враховано наявність письмових доказів та задоволено частково позовні вимоги, стягнуто 23 грн. 05 коп.

Оскільки внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_10 понесла втрати немайнового характеру, перенесла стрес, тривогу, душевні хвилювання, враховуючи тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, є матір`ю двох дітей, здійснює догляд за дитиною-інвалідом першої групи загального захворювання, яка потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, тому суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди, частково задовольнивши позов потерпілої, стягнув на її користь 10 000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду, і за своїм розміром, відповідає принципам розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо нього акту амністії.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 скоїв злочин 06.11.2016 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році», вчинений ним злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_8 є батьком малолітньої дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, дані обставини в сукупності вказують на те, що на обвинуваченого поширюється дія п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», і він є суб`єктом амністії.

Обмежень, визначених Законом України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування вказаного Закону до обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено, з огляду на що останнього від відбування призначеного за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року за ч.1 ст.296 КК України покарання необхідно звільнити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції у зв`язку з його відмовою від скарги закрити.

Апеляційну скаргу (зі змінами) обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок без змін.

Клопотання ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Згідно п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року за ч.1 ст.296 КК України звільнити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді : (підпис)

Згідно з оригіналом