Справа № 307/585/17
Провадження № 1-кп/307/141/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саївка, П`ятихатського району Дніпропетровської області, та мешканця АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , України, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента 1 курсу Ужгородського центру професійного-технічної освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за вироком Тячівського районного суду від 24.11.2016 року за ст. 185 ч. 1 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Тячівського районного суду від 24.11.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, та будучи ознайомленим з порядком відбування цього покарання, 12.01.2017 року з`явився до Тячівського РВ з питань пробації для постановки його на облік, звідки на підставі направлення № 29 від 12.01.2017 року був направлений до Тернівської сільської ради Тячівського району для відбуття покарання у виді 80 годин громадських, де і був прийнятий для відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, однак для виконання громадських робіт жодного разу не з`явився і у такий спосіб умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт згідно вироку Тячівського районного суду від 24.11.2016 року.

Крім того, ОСОБА_4 5 лютого 2017 року, близько 13.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на подвір`я дворогосподарства АДРЕСА_3 України, де проживає ОСОБА_6 , і маючи умисел на заволодіння чужим майном, відчинив двері будинку ключами, які знайшов під ковриком, застеленим із зовнішньої сторони перед вказаними дверми, проник в середину даного будинку, та перебуваючи в столовій кімнаті, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, заволодів належною ОСОБА_6 грошовою купюрою номіналом 500 гривень, серія ФД № 4746894, яка знаходилася на холодильнику вказаної кімнати.

Заволодівши вказаними грошовими коштами ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, щоб сховатись від власника будинку, для чого він ліг у ліжко у спальній кімнаті, де його виявив сам потерпілий ОСОБА_6 ..

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для крадіжки грошових коштів у сумі 500 гривень з будинку потерпілого ОСОБА_6 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його з викраденими грошовими коштами виявлено самим потерпілим ОСОБА_6 ..

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та пояснив, що 5 лютого 2017 року він втік з навчання і знаходився в смт. Тересва. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проник у будинок потерпілого та викрав звідти 500 гривень, а потім його було виявлено господарем. У вчиненому щиро кається і просить його суворо не карати.

Щодо обвинувачення за ст. 389 ч. 2 КК України вину не визнав і пояснив, що дійсно був засудженим до покарання у виді громадських робіт, з вироком ознайомлений, знав, що зобов`язаний відпрацювати громадські роботи, для чого був взятий на облік і йому було роз`яснено порядок відбуття покарання. Однак чому не відпрацював пояснити не може.

Розглянувши кримінальне провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в судовому засіданні повністю доведена.
В порядку ст. 349 ч.3 КПК України по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 , суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і інші докази щодо фактичних обставин справи по даному епізоду обвинувачення в судовому засіданні не досліджувалися.
По епізоду обвинувачення за ст.389 ч. 2 КК України наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення стверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є Тернівським сільським головою та ствердив , що в січні 2017 року ОСОБА_4 був направлений в сільську раду для відпрацювання громадських робіт, де йому було роз`яснено порядок і строки відпрацювання громадських робіт. Останній пообіцяв, що з`явиться наступного дня і приступить до роботи, однак ОСОБА_4 в сільську раду більше не з`являвся і до виконання громадських робіт не приступав.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 ствердила, що працює на посаді інспектора Тячівського РВ з питань пробації і до неї на виконання надійшов вирок відносно ОСОБА_4 .. А 12.01.2017 року засуджений ОСОБА_4 разом з своєю матір`ю з`явився для постановлення на облік. Засудженому під розписку було надано направлення в Тернівську сільську раду для відбуття громадських робіт. В подальшому 24.01.2017 року надійшла доповідна записка сільського голови про те, що ОСОБА_4 не з`явився для відбування громадських робіт.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює на посаді секретаря Тернівської сільської ради. Їй відомо, що сільську раду надходили документи відносно ОСОБА_4 щодо відбуття останнім громадських робіт. Однак ОСОБА_10 не з`являвся для відбуття покарання.

Згідно до вироку Тячівського районного суду від 24 листопада 2016 року, який набув законної сили 26 грудня 2016 року, ОСОБА_4 засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

( Т.1 а.с. 9)

Вказаний вирок звернуто до виконання і 12 січня 2017 року ОСОБА_4 під розписку ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання, та направлений для відбуття громадських робіт в Тернівську сільську раду.

( Т.1 а.с. 11-13)

Згідно до розпорядження Тернівського сільського голови від 13 січня 2017 року за №3 ОСОБА_4 прийнятий на громадські роботи для прибирання території та затверджено графік виходу на роботу засудженого.

( Т.1 а.с. 14, 15)

Відповідно до доповідної записки сільського голови, табелю виходу на роботу , відомості про кількість відпрацьованих годин засудженим до громадських робіт, акту перевірки виконання громадських робіт від 3 лютого 2017 року, засуджений ОСОБА_11 не з`явився для відбуття громадських робіт і про причини неявки не повідомив.

( Т.1 а.с. 16-19)
Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та за ст. 389 ч.2 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушеннь, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий і по місцю проживання характеризується негативно.
Обставинами справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 визнання своєї вини і щире каяття по епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною справи, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий з вчинення умисного злочину і не відбувши покарання за попереднім вироком вчинив новий умисний злочин, по місцю проживання характеризується негативно, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання в виді позбавлення волі на певний строк, і оскільки злочин вчинено у неповнолітньому віці, в межах мінімальної санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Запобіжний захід в даному провадженні не обрано і клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
Речови доказ по кримінальному провадженні слід залишити потерпілому як власникам.
Керуючись ст.ст.374-375 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 389 ч.2 КК України і призначити йому покарання за ст. ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, за ст.. 389 ч.2 КК України до обмеження волі строком на два роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання приєднати не відбуте покарання з вироком Тячівського районного суду від 24 листопада 2016 року за правилами ст. 72 ч.1 п.1 п.п.г в виді десяти днів позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання в виді позбавлення волі строком на три роки і десять днів.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільного позову не заявлено.
Процесульних витрат немає.
Запобіжний захід в даному провадженні не обрано і клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
Рочовий докази по кримінальному провадженні грошову купюру номіналом 500 гривень, № ФД 4746894, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,залишити йому як власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1