Справа № 639/3760/17
Провадження № 1-кп/639/389/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001129 від 04.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, працюючого на ТОВ «Харпромтех» підсобним робітником, раніше судимого: 1) 08.06.1988 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 03.09.1993 року Харківським обласним судом за ч. 4 ст. 117, ст. 17, ч. 4 ст. 117, ст. 42 КК України до 10 років позбавлення волі; 3) 06.07.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 01.03.2005р.,за ст. 15 - ч. 2 ст. 152, ст. 15 - ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі; 4) 03.09.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі; 5) 07.12.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 187 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 23.04.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , помітив малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Саме в той час, в ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення у відношенні останньої нападу з метою заволодіння будь-яким її майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнає нападу.

Реалізуючі свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спочатку підійшов до малолітньої ОСОБА_8 , а потім, маючи намір подавити будь-який намір потерпілої до супротиву, використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь заготовлений ніж, який він тримав у правій руці, а лівою рукою схопив за шию потерпілу. Надалі ОСОБА_4 , усвідомлюючи той факт, що перед ним малолітня потерпіла, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, діючи агресивно , приставив до горла потерпілої колото-ріжучу частину наявного у нього ножа, і відкрито демонструючи при цьому готовність до його застосування у разі непокори, став вимагати від ОСОБА_8 віддати йому належний їй мобільний телефон.

У відповідь на протиправну вимогу нападника ОСОБА_8 , сприймаючи дії ОСОБА_4 як реальну загрозу, побоюючись за своє життя та здоров`я, дістала зі своєї сумки належний їй мобільний телефон «Nokia 5230», для того, щоб віддати його нападнику, але потім відштовхнула того від себе та змогла втекти з місця події.

Таким чином, ОСОБА_4 , виконав всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном «Nokia 5230», вартістю 350 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №9725 від 14.06.2017 року, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я малолітньої ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_4 04.06.2017 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, увійшов до під`їзду №2 до будинку АДРЕСА_3 , де помітив між першим та другим поверхами раніше йому незнайому малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Саме в той час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізуючі свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , бажаючи задовольнити свою статеву пристрасть, спочатку схопив обома руками за плечі малолітню ОСОБА_9 , та використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, діючи проти волі останньої, силоміць повів її на перший поверх до дверей у підвальне приміщення під`їзду, де притиснув її спиною до стіни, повернувши обличчям до себе. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, утримуючи правою рукою за ліве плече малолітню ОСОБА_9 , та затиснувши лівою рукою її рот, з метою залякування і придушення будь-якого опору з її боку та бажаючи досягти її повного підкорення став висловлювати на її адресу погрози фізичної розправи в разі невиконання його вимог. Потім ОСОБА_4 упевнившись в тому, що ОСОБА_9 вже достатньо залякана ним і сприймає його погрози як реальні, та готова беззаперечно виконувати його сексуально-розпусні вимоги, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного діяння бажаючи довести злочин до кінця, спустив з себе штани, та оголивши статеві органи, примусив малолітню потерпілу торкатися до них руками. В той час, коли малолітня ОСОБА_9 торкалася його статевих органів, він продовжував, застосовуючи фізичну силу, утримувати її правою рукою за плече, а лівою рукою намагався зірвати навісний замок з дверей підвалу, щоб забезпечити собі більш безпечне місце для задоволення статевої пристрасті.

Протиправні дії ОСОБА_4 , пов`язані з розпустою малолітньої ОСОБА_9 були припинені через декілька хвилин ОСОБА_10 батьком потерпілої, який увійшов до під`їзду, та діючи відповідно до обставин, що склалися, затримав розпусника на місці скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину в інкримінованих йому злочинах за ч. 2 ст. 156 та ч. 2 ст. 187 КК України визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що вчинив злочини через перебування у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому розкаюється. Просив суворо не наказувати його.

Обвинувачений та його захисник вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення, представники потерпілих.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства (розбій), небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, та за ч.2 ст.156 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи (розбещення неповнолітньої).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які є тяжкими правопорушеннями, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі двічі і за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності, судимості не погашені, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо малолітніх осіб та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , ступеню тяжкості вчинених діянь, їх наслідки, обставин та способу скоєних злочинів, суд призначає обвинуваченому покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.156 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі за правилами ст. 70 КК України з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Крім того, суд не призначає обвинуваченому додаткового покарання, яке передбачено санкцією ст.156 ч.2 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, так як відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6 листопада 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» воно застосовується лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю. Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, як це встановлено в суді, не було пов`язано з його посадою або зайняттям ним певною діяльністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_4 необхідно у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04.06.2017 року (дата фактичного затримання) по 20.06.2017 року включно (по дату втрати чинності Законом України №2046-VIII від 18.05.2017), із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілими не заявлені. Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.156 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.06.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_4 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04.06.2017 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Процесуальні витрати у розмірі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на р/р Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8-А. м. Харків, 61177, код ЄДРПОУ 2883133).

Речовий доказ по кримінальному провадженню: мобільний телефон «Nokia 5230», переданий по збережувальній розписці, залишити законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1