АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1851/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/677/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження кримінальні провадження внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004263 від 27 жовтня 2016 року, №0005130 від 23 грудня 2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Східниця Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, -
за участю
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження та правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити та застосувати належним чином положення ч.5 ст.72 КК України, що впливає на строк відбуття ним покарання. Вважає, що суд повинен був зарахувати йому в строк відбуття покарання період з моменту затримання по день набрання вироком законної сили, а не по 20 червня 2017 року, оскільки згідно ст.5 КК України, закон України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ має зворотну дію у часі, у зв`язку з тим, що поліпшує його становище.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання: за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 25 грудня 2014 року до 17 серпня 2016 року, а також з 27 жовтня 2016 року до 20 червня 2017 року.

За обставин викладених у вироку, ОСОБА_6 22 грудня 2014 року приблизно о 19.30 год. привів ОСОБА_9 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, до місця проживання кв. АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 . Опинившись у вказаній квартирі, ОСОБА_6 дістав з кишені куртки металевий ключ від вхідної двері під`їзду та напав на потерпілу ОСОБА_10 , погрожуючи їй при цьому спричиненням тілесних ушкоджень та вбивством. Після чого, ОСОБА_6 заволодів пилососом «Алпарі» вартістю 415 грн. та пральною машинкою «LG» вартістю 2000 грн., що належать ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальний збиток потерпілій на загальну суму 2415 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік.

Крім того, 27 жовтня 2016 року приблизно о 06.30 год. ОСОБА_6 знаходився за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 разом із ОСОБА_12 , де під час з`ясування стосунків між ним та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла словесна сварка, яка переросла в бійку.

В ході бійки у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючі свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вийшов до приміщення веранди вищевказаного домоволодіння, де взяв дерев`яну палицю, із якою повернувся до приміщення кімнати.

З метою заподіяння тілесних ушкоджень, не маючи наміру на заподіяння смерті, діючи умисно, палкою, яку він тримав у правій руці, ОСОБА_6 почав наносити удари в область голови ОСОБА_12 , тобто життєво важливий орган і в область тулубу та кінцівок, чим заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження, у вигляді поєднаної травми голови, грудей, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних переломів ребер, забиття правої легені, множинних забоїв голови, верхніх і нижніх кінцівок, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, які, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 цього дня помер по порозі до лікарні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні апеляційної інстанції, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченогоОСОБА_6 .

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вирок суду просив залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, за які його засуджено, підтверджується зібраними, дослідженими та належним чином оціненими під час судового провадження доказами і є обґрунтованими, та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється, тому ці висновки перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Окрім того, суд, дійшовши висновку, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому злочинів та вірно визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду й вважає, що покарання обвинуваченому призначено з урахуванням обставин провадження в їх сукупності, ступеню тяжкості вчинених злочинів, відомостей про його особу, обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують й є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення нових злочинів.
Разом з цим, перевіряючи доводи скарги обвинуваченого щодо неправильного зарахування судом строку його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Виходячи з приписів абз.1 ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Законом України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч.5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування 21 червня 2017 року.
Згідно матеріалів кримінального провадження №0005130, в його межах ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою цього ж суду від 17 серпня 2016 року було змінено на домашній арешт (том 1 а.п.151-152).
Під час перебування обвинуваченого під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, 27 жовтня 2016 року ним було скоєно злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України та затримано в той же день, у зв`язку з чим ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0004263 (том 2 а.п.24-25).
Виходячи з викладеного, судом було прийнято вірне рішення про зарахування ОСОБА_6 в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, саме за період з25 грудня 2014 року з дня затримання по 17 серпня 2016 року по день звільнення з під варти, а також з 27 жовтня 2016 року з дня затримання по 20 червня 2017 року, з урахуванням внесених змін в ч.5 ст.72 КК України Законом України №2046-VIII від 18 травня 2017 року.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, та підстав для зміни або скасування вироку не має.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3