Справа № 761/7199/18
Провадження № 1-кс/761/5025/2018
У Х В А Л А
Іменем України
02 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002021 від 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
01 березня 2018 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002021 від 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002021, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 лютого 2018 року по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , шахрайським шляхом використовуючи завідомо підроблені документи, заволодів об`єктами нерухомості, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та квартирою АДРЕСА_3 , які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_6 надав показання, що довіреності №85 та №86 від 22.02.2018 він не підписував та права ОСОБА_5 розпоряджатися власним нерухомим майном він ніколи не надав. Показання потерпілого також були підтверджені допитаними у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

23 лютого 2018 року квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_3 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0002021.
З метою збереження речових доказів а також попередження подальшого відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна на користь третіх осіб, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву у якій просив розглянути клопотання за його відсутності. При цьому його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження №0002021, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 , зазначена у клопотанні слідчого, та на яку останній просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002021 від 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КК України.

Крім того, слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 23.02.2018 року винесено постанову про визнання речових доказів у кримінальному провадженні №0002021 від 17.02.2018 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та мотиви, з яких слідчий дійшов до такої думки. Переконливі докази таким висновкам слідчого, містяться в матеріалах кримінального провадження, а тому слідчий суддя з цими висновками погоджується.

Також, матеріалами клопотання підтверджується, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України було вчинено, а зазначене вище нерухоме майно має значення речового доказу для доведення обставин, що підлягають доказуванню в межах кримінального провадження №0002021, у зв`язку з чим, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002021 від 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони вчинення реєстраційних змін до відомостей про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя