Справа № 606/464/17
І м е н е м У к р а ї н и
05 грудня 2017 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадяники України, з вищою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше несудимої,
ч. 1 ст. 191 КК України,-
ОСОБА_5 , відповідно до трудового договору від 15.02.2016 року була працевлаштована продавцем відділу роздрібної торгівлі в товаристві з обмеженою відповідальністю «Квартал 5», за адресою м. Теребовля по вул. 22 Січня, будинок, 17г прим. В (магазин № 226).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» здійснює діяльність з роздрібної торгівлі в орендованих приміщеннях.
У відповідності до договору від 25.02.2016 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з метою забезпечення збереження грошових коштів та товаро матеріальних цінностей, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Квартал 5», ОСОБА_5 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей.
Виконуючи роботу, пов`язану із збереженням, реалізацією товаро матеріальних цінностей та грошових коштів ОСОБА_5 була матеріально-відповідальною особою.
Під час у неї виник злочинний намір на привласнення товаро матеріальних цінностей
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 маючи намір на заволодіння чужим майном, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, діючи з користю для себе в період з 16.02.2016 року по 29.12.2016 року привласнила для власних потреб товаро матеріальні цінності, а саме тютюнові вироби, та спиртне.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчинених ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, і що її дії кваліфіковано правильно, як привласнення чужого майна ввіреного особі.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_5 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винну, його позитивну характеристику, а також те, що вона раніше не судима, відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, часткове відшкодування матеріального збитку, приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_6