Справа № 11-а-2460 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: СизоваЛ.А.
ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач в апеляційній інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Лагнюка М.М.

суддів Бєлан Н.О.

Дембовського С.Г. за участю прокурора Гуменюк Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2009 р.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого водієм на ПП, раніше не судимого, -

за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України остаточно на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього певних обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з засудженого 287 грн. 65 коп. судових витрат.

Згідно вироку засудженого визнано винним у тому, що він 19 жовтня 2008 р., близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в автомобілі «БМВ-320» д. н. НОМЕР_1 на вул. Російській, 50, у м. Києві, таємно викрав шляхом вибирання у медичний шприць з пляшки, яка належала невстановленій особі на прізвисько «ОСОБА_4», наркотичний засіб, - опій ацетильований, загальною масою у перерахунку на суху речовину 0,32 г, який зберігав при собі без мети збуту, та з яким цього ж дня, близько 22 год., у вказаному автомобілі, на перехресті вулиць Харківське шосе та Тростянецької у м. Києві був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор, посилаючись на незаконність вироку у зв'язку з неправильним застосуванням судом кримінально-процесуального законодавства, просить його скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про не підтримання апеляції, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення.

Винність засудженого у вчиненні незаконного викрадення, зберігання та перевезення наркотичного засобу при обставинах, викладених у вироку, доведена доказами, які є у справі, і не оспорюється в апеляції.

Встановлені судом першої інстанції обставини перебувають у відповідності з дослідженими доказами і обвинувальний вирок відносно ОСОБА_3 постановлено обґрунтовано та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України.

Що стосується покарання, то при його призначенні судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та конкретні обставини справи, у тому числі і ті, що пом'якшують покарання.

Доводи апеляції прокурора щодо незаконності вироку є безпідставними.

Так посилання апелянта на порушення судом кримінально- процесуального закону через недоречне застосування ст. 299 КПК України, оскільки засуджений фактично не визнав свою вину, не ґрунтується на матеріалах кримінальної справи.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що під час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_3 повністю визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих злочинів і давав показання з цього приводу.

Зазначення в апеляції про те, що протокол судового засідання містить показання засудженого, які фактично вказують про невизнання останнім фактичних обставин учинення злочину, колегією суддів оцінено як непереконливе та недостатньо аргументоване.

Зі змісту протоколу судового засідання видно, що ОСОБА_3, визнавши себе повністю винним у пред'явленому обвинуваченні, давав показання про обставини учинення ним злочину, які не зменшують його участі у винних діях.

Деякі розбіжності в цих показаннях колегія суддів відносить до можливого неповного відображення показань засудженого в протоколі судового засідання.

При цьому колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що застосування судом ст. 299 КПК України відбулося саме за ініціативи прокурора − обвинувача у справі, який, вислухавши показання підсудного, не прийшов до висновку про зміну показань винним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку та повернення справи на новий судовий розгляд відсутні, у зв'язку з чим апеляція не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2009 р. відносно ОСОБА_3, - без зміни.

Судді:

1. 2. 3.