УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 752/4072/15-к

Провадження № 51-5573ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2017 року та вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2018 року,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статей 71, 72 КК за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком, і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі с. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладенням на його обов`язків передбачених ст. 76 КК. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015 р.) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 17 грудня 2015 року по 21 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційний суд Чернівецької області від 16 січня 2018 року в результаті перегляду вироку місцевого суду в частині призначеного покарання скасував вирок і ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_4 визнав винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі статей 71, 72 КК за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком, і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На адресу Верховного Суду надійшла скарга засудженого ОСОБА_4 , яка за своїм змістом є касаційною скаргою. В своїй скарзі засуджений не погоджується з ухваленими щодо нього вироками як першої так і апеляційної інстанцій, та посилаючись на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи, просить повернути кримінальну справу щодо нього до суду першої інстанції для повного дослідження матеріалів справи.
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Так, відповідно п. 1 ч. 2 вказаної статті у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Пунктом 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Повноваження Верховного Суду, як суду касаційної інстанції визначені положеннями глави 32 КПК, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги.
Слід також зазначити, що згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте, всупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі не вказав, в чому полягає незаконність постановлених щодо нього судових рішень та підстави необхідності їх зміни чи скасування. При цьому засуджений посилається на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, викладена у скарзі засудженого вимога до суду касаційної інстанції не відповідає змісту ст. 436 КПК. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак в своїй касаційній скарзі засуджений просить повернути кримінальне провадження стосовно нього до суду першої інстанції, при цьому не зазначає про необхідність зміни або скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції. В той же час, в мотивувальній частині скарги ОСОБА_4 зазначає про істотні порушення вимог КПК.
Такі суперечності у касаційній скарзі позбавляють можливості встановити позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3