Справа №463/1488/18
Провадження №1-в/463/90/18
УХВАЛА
про припинення застосування
примусових заходів медичного характеру
03 квітня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
лікаря-психіатра ОСОБА_4
особи відносно якої застосовано
примусові заходи медичного характеру ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_4 про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_5 , -

встановив:
до суду звернулася із заявою лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_5 , оскільки його психічний стан стабілізувався.

В судовому засіданні лікар-психіатр заявлене подання підтримала, пояснила, що хворий не потребує застосування примусових заходів у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки спостерігається покращення його стану і він згоден лікуватися добровільно.

Прокурор в судовому засіданні проти поданого клопотання не заперечив, зазначив, що хворий проходив встановлене судом лікування, просив врахувати висновок комісії лікарів-психіатрів.

Особа відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру у судовому засіданні подану заяву підтримав.

В судове засідання не з`явився захисник, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду заяви у його відсутності.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст.512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 встановлено діагноз «проста шизофренія безперервно-прогредієнтний перебіг з афективними включеннями антисоціальними тенденціями, з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері по апато-абулічному типу». З 2009 року знаходиться на обліку у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері, є інвалідом ІІ групи. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року ОСОБА_5 застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. В подальшому ухвалами суду неодноразово продовжувалось застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Ухвалою Франківського районного суду від 7 жовтня 2016 року хворому було змінено застосування заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, такий примусовий захід медичного характеру неодноразово застосувався до ОСОБА_5 , востаннє ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2018 року.

Як вбачається із висновку-обґрунтування ЛКК №13 від 14 березня 2018 року (а.с.3-8) ОСОБА_5 необхідно припинити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, оскільки хворий з 2009 року диспансер відвідував щомісячно, отримував рекомендоване психофармакологічне лікування. У його психічному стані наступив період стабілізації хворобливого процесу в межах шизофренічного дефекту. Антисоціальних, деліквентних тенденцій не відмічається. Жодних заяв чи запитів з міліції не було, антисоціальних вчинків не скоював, приводів в міліцію не було. Згоден лікуватися за усвідомленою згодою.

Оскільки ОСОБА_5 на даний час не хворіє тяжким хронічним психічним розладом, його психічний стан не потребує подальшого спостереження, лікування та корекції, і у суду відсутні підстави для продовження застосування примусового заходу медичного характеру, тому заяву слід задовольнити та припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.514 КПК України, ст.ст. 94, 95 КК України, -

постановив:
заяву лікаря-психіатра Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1