Єдиний унікальний номер 226/2169/17
Номер провадження 11-кп/775/469/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 226/2169/17
Номер провадження 11-кп/775/469/18 доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу прокурора на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, несудимого, учня 9 класу загальноосвітньої школи № 8 Мирноградської міської ради, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 105 КК України його від призначеного покарання звільнено, застосовано до ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження,

ВСТАНОВИЛА:

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_8 у середині липня 2017 року, у вечірній час доби, точної дати та часу слідством не встановлено, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом з неповнолітнім ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та побачивши мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Omega», який належить ОСОБА_10 , вирішив його викрасти. Реалізуючи звій злочинний умисел, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливою метою викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Omega», вартістю 1995 грн 85 коп., після чого покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор прохає вирок стосовно ОСОБА_8 змінити, виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців позбавлення волі. Вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнити на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України, у вигляді застереження.

Заслухавши доповідача, прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок - зміні, за таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його законний захисник ОСОБА_11 про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи. Заперечень та клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, кваліфікація його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, прокурором не оскаржуються.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За правилами статті 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такий примусовий захід виховного характеру, зокрема, застереження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 інформаційного листа № 223-66/0/4-17 від 16.01.2017 р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у середині липня 2017 року скоїв злочин середньої тяжкості у неповнолітньому віці, до кримінальної відповідальності притягується вперше, у скоєному щиро розкаюється, потерпілому повернув майно та відшкодував заподіяну шкоду, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується задовільно. ОСОБА_8 з 2015 року має статус дитини-сироти, мешкає у належних матеріально-побутових умовах з рідною сестрою ОСОБА_11 , яка є його піклувальником, на обліку служби у справах дітей та кримінальної поліції не перебуває, також не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Відповідно досудової відповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого від 12.12.2017 р. обвинувачений не становить небезпеки для суспільства та може виправитися без позбавлення його волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, проте ухвалюючи вирок, суд призначив неповнолітньому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців позбавлення волі, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність та є підставою відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України зміни вироку суду.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Димитровського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнити на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 1ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді застереження.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали..

Судді: