Справа № 314/5106/17
Провадження № 1-в/314/176/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Н. Михайлівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
Раніше судимого:
1) 07 грудня 1993 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 206 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в ред. 1960 року) з відстрочкою на 1 рік;
2) 14 листопада 1996 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 81 , ч.2 140 , 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, звільнився по відбуттю строку покарання 11 жовтня 1999 року;
3) 20 липня 2000 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 , ч.2 141 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 17.05.2003 року по відбуттю строку покарання;
4) 29 вересня 2003 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
5) 13 січня 2004 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 395, ч.4 70 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;
6) 22 липня 2004 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 309 , 69, ч.4 70 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі, звільнився 25.05.2005 по відбуттю строку покарання;
7) 26 листопада 2005 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до 5 місяців арешту, звільнився 27 червня 2006 року по відбуттю строку відбування покарання;
8) 07 вересня 2007 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 309 , ч.2 345 , 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 07.08.2009 року по відбуттю строку покарання;
9) 21 березня 2011 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 , 69 КК України до 2 років позбавлення волі;
10) 28 грудня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 , ч.4 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 10 грудня 2012 року по відбуттю строку покарання;
По даній справі засуджений: 11 липня 2013 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки; ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2014 року іспитовий строк скасовано, направлено в місця позбавлення волі.
Знову засуджений: 27.02.2015 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2013 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.11.2014 по 18.06.2015 року із розрахунку один день за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 17.11.2014 року. Кінець строку: 16.10.2019 року.
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 на клопотанні наполягав, просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Представник адміністрації Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» у судовому засіданні покладається на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Нормами Законів України «Про застосування амністії в Україні» та «Про амністію у 2016 році» визначеного коло осіб, до яких амністія не застосовується.
Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений 11 липня 2013 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки; ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2014 року іспитовий строк скасовано, направлено в місця позбавлення волі; 27.02.2015 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2013 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 цього кодексу, класифікуються як тяжкі.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році".
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»,Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.537,539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1

30.01.2018