Справа № 305/1149/17
Номер провадження 1-кп/305/273/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Церква, Рахівського району, Закрпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст, 194 ч.2, 345 ч.2, 125 ч.2, 162 ч.1, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 липня 2017 року до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених ст.ст, 194 ч.2, 345 ч.2, 125 ч.2, 162 ч.1, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту. Вважає, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам КПК України, підстав для його повернення немає, а усі незначні недоліки, у випадку їх наявності, можливо усунути у суді, під час слухання кримінального провадження по суті. Клопотання про повернення обвинувального акту, подане обвинуваченим, вважає надуманим та безпідставним. Також, висловив думку про необхідність залишення без розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, як таке, що подане швидше як через 30 днів після винесення останньої ухвали суду з цього приводу,
Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, усі обставини такої невідповідності зазначені ним у клопотанні про повернення обвинувального акту. Просить суд, з підстав, зазначених у клопотанні, повернути обвинувальний акт стосовно нього, для усунення недоліків. Одночасно просить замінити йому обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, з підстав, наведених ним у клопотанні про зміну запобіжного заходу, поданого ним до суду 07.09.2017 року.
Потерпілий ОСОБА_5 вважає, що підстав для повернення обвинувального акту немає, кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду. Вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу залишає на розсуд суду.
Потерпілі ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у підготовче засідання подали заяви про проведення судового засідання у їх відсутності.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Одним із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), поняття яких законодавцем визначено у ст. ст. 8 та 9 названого Кодексу.
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено і її ст. 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи ч. 1 ст. 9 КПК України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко визначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, на відміну від обвинувачення відповідно до вимог ст. 91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті. Таким чином, виклад фактичних обстави і формулювання обвинувачення не є тотожними поняттями і потребують окремого викладу в обвинувальному акті.
За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, зазначені вимоги закону виконані не були, оскільки викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, формулювання обвинувачення є неконкретними, в тому числі, не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, місце, день та час, спосіб скоєння кримінального правопорушення.
До прикладу, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 у кримінальному провадженню за ч.1 ст.263 КК України, зазначено, що ОСОБА_4 , у невстановлений слідством день, час та спосіб, з невстановленого джерела придбав чотири постріли для підствольних гранатометів та вибухівку. У подальшому, ОСОБА_4 з метою незаконного поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, не маючи передбаченого законом дозволу на їх носіння та зберігання, помістив їх до двох поліетиленових пакетів чорного кольору та умисно, незаконно перемістив при собі до берега річки Шопурка, в селищі Великий Бичків, Рахівського району, де умисно та протиправно зберігав їх під центральним автодорожнім мостом через вказану річку до 07.05.2017 . У подальшому , 07.05.2017, під час проведення огляду місця події, на березі річки Шопурка, під центральним автомобільним мостом, працівниками Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в З/о виявлено та вилучено вказані вище бойові припаси та вибухівку.
Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 у кримінальному провадженню за ч.1 ст.309 КК України, зазначено, що ОСОБА_4 , у невстановлений слідством день, час та спосіб, з невстановленого джерела, придбав два поліетиленові пакунки із наркотичними засобами для власного споживання. У подальшому, незаконно перемістив їх при собі до приміщення житлового будинку в АДРЕСА_2 , у якому він проживає, де умисно, протиправно, зберігав їх до 16.09.2014, тобто, до моменту їх виявлення та вилучення під час проведеного санкціонованого обшуку.
Більше того, в обвинувальному акті вказані докази в обгрунтування винуватості обвинуваченого, що суперечить вимогам ст.291 ч.2 КПК України, а саме, обвинувальний акт містить відомості про висновки експерта, їх номер, дату, результати, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні і повинні надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.
Також, згідно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст.194 КК України (умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу) органом досудового слідства не конкретизовано, яке майно потерпілої було знищено (поняття "меблі" , як і "оздоблення першого поверху будинку" у даному випадку є поняттям загальним), також не зазначено суми матеріального збитку, заподіяного потерпілій умисним знищенням належного їй майна, знищеного шляхом підпалу.
Безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечене конкретністю пред`явленого обвинувачення.
Отже, у ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України. Таким чином, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, для усунення виявлених недоліків у встановлений судом строк, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Водночас, в силу ч.5 ст. 201 КПК України, кдопотання ОСОБА_4 про зміну раніше обраного запобіжного заходу слід залишити без розгляду, оскільки ухвалою суду від 25.08.2017 року вирішувалося питання запобіжного заходу стосовно нього, з моменту винесення ухвали минуло менше 30 діб, а нових обставин обвинуваченим у клопотанні не наведено.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу від 07.09.2017 року - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .