Справа № 524/8576/17
Провадження № 1-кп/524/592/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката - ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000702 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Онуфріївка, Кіровогорадської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
21.02.2017 року о 11 год. 10 хв. В м. Кременчуці водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по пров. Медовому з боку вул. В. Пугачова у напрямку до вул. Залізничної, виконуючи маневр повороту ліворуч на нерегульованому перехресті з пров. Будівельним, не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з автомобілем «OPEL-VECTRA» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , яка рухалась по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо та, отримавши прискорення, виїхала за межі проїзної частини, де скоїла наїзд на перешкоду бетонний стовп. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «OPEL-VECTRA» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , згідно з висновком експерта № 356 від 19.05.2017 року отримала наступні тілесні ушкодження: полі травма у вигляді закритого внутрішньо-суглобового скалкового перелому заднього краю лівої вертлюгової западини з переходом лінії перелому на ліву сідничну кістку зі зміщенням уламків; забою, підшкірної гематоми нижньої щелепи зліва, грудної клітини в ділянці першого, другого ребер, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою політравми визначаються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Відповідно до висновку експерта № 485 від 23.10.2017 року в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1, п. 16.13 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В заданій дорожній обстановці водій автомобіля «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1, п. 16.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Свою вину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнав повністю, пояснивши про обставини що відповідають вступній частині вироку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 21.02.2017 року вона перебувала в автомобілі «OPEL-VECTRA» д.н.з. НОМЕР_3 як пасажир. За кермом автомобіля перебувала ОСОБА_7 . На перехресті пров. Медового та пров. Будівельному їх автомобіль зіткнувся з автомобілем «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого був обвинувачений. В результаті зіткнення вона була травмована та доставлена до лікарні де проходила лікування у зв`язку з чим понесла витрати на лікування.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, за згодою учасників процесу, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої , дослідженням матеріалів цивільних позовів, постанов про визнання речовими доказами та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Необережні дії ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжксоті, суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді штрафу, в межах санкції статті яка передбачає відповідальність за скоєне без позбавлення права керування транспортними засобами.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений в судовому засіданні просили суд застосувати відносно ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнити його від призначеного покарання оскільки вчинене кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, обвинувачений повністю визнає свою вину, має на утриманні неповнолітнього сина.

Прокурор та потерпіла не заперечили проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

За змістом ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році». Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається: що обвинувачений має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 2004 року народження, батьківських прав не позбавлявся, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вчинив до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на застосування відносно нього амністії.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія щодо нього не застосовувалась. Отже, на обвинуваченого поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році" та останній підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди в розмірі 5262 грн. та моральної шкоди в сумі 30000грн.

Вирішуючи питання про розв`язання заявленого по справі цивільного позову про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

При визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди суд враховує наявні документи, що є підтвердженням матеріальних збитків, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 5262 коп.

При визначенні розміру заподіяної потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди суд відповідно до вимог ЦК України поряд з глибиною душевних страждань яку зазнала потерпіла, з урахуванням інших обставин, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 30000 грн. на користь потерпілої.

При вирішенні питання щодо заявленого прокурором цивільного позову про стягнення витрат на лікування потерпілої, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Як встановлено судом, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Коммунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 21.02.2017 року по 05.04.2017 року (всього 43 ліжко-дні), де на її лікування витрачено 29576,88 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Підсумовуючи вище викладене, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої у сумі 29576,88 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 593 грн. 22 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5262 (п`ять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 00 коп. майнової шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради в місцевий бюджет м Кременчука на р/р 0008 в ГУДК України в Полтавській області, , код платежу 24060300 кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 у сумі 29576 (двадцять дев`ять тисяч пятсот сімдесят шість) грн. 88 коп
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 593 грн. 22 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази автомобілі «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_2 та «OPEL-VECTRA» д.н.з. НОМЕР_3 повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: