Справа № 706/849/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ботвинівки Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.10.2008 р. Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 122, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
- 06.04.2009 р. Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 10.02.2011 р. за постановою Піщанського районного суду Вінницької області за ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 18 днів;
- 09.12.2016 р. Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 200 годин,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, за таких обставин.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив новий умисний злочин, а саме, будучи засудженим 09.12.2016 р. Христинівським районним судом за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, після набрання вказаним вироком законної сили, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного йому судом покарання протягом тривалого часу, починаючи з 11.01.2017 р., незважаючи на неодноразові виклики, ухилявся від явки в Христинівський РСзПП для вручення йому направлення на громадські роботи, мотивуючи це захворюванням, хоча на вимоги будь-яких медичних документів про хворобу так і не надав. 20.03.2017 р., ОСОБА_4 було доставлено до Христинівського РСзПП, де на виконання Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань і Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003 р., він під підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, а саме засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено зміст ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України - «Умови відбування покарання у виді громадських робіт» та ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України - «Відповідальність засуджених до покарання у виді громадських робіт». Але він, продовжуючи свій злочинний умисел на ухилення від відбування покарання, в категоричній формі відмовився від отримання направлення на громадські роботи, мотивувавши відмову своєю хворобою та зобов`язався надати підтверджуючі медичні документи, хоча за вказаний період часу жодного разу не звернувся в медичні заклади з приводу захворювання. Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , будучи ознайомленим із правилами та вимогами, визначеними ст.ст. 37,40 КВК України щодо відбування покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи та розуміючи протиправність своїх дій, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, діючи умисно та не бажаючи виконувати рішення суду, відмовився від отримання направлення на громадські роботи, тобто ухилився від відбування призначеного йому судом покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення злочину підтвердив, просив суд про поблажливість до нього.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що будучи раніше засуджений судом до покарання у виді 200 годин громадських робіт, ухилився від відбування громадських робіт, ухилення пояснює тим, що він хворіє і не може ходити відробляти громадські роботи, до лікарні він не звертався, йому роз`яснювались наслідки ухилення від відбування громадських робіт.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими добутими під час досудового розслідування доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорювалися. У зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України вважає за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням показань обвинуваченого ОСОБА_4 таписьмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого,суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто, за ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка обтяжує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин невеликої тяжкості, раніше судимий, новий злочин скоєний до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду, невідбуте покарання становить 200 годин громадських робіт, що засвідчує його небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується негативно, не стоїть на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

ОСОБА_4 скоїв злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком Христинівського районного суду від 09.12.2016 р., тому на підставі ч.1 ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком у виді арешту, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_4 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1(одного) місяця арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України за попереднім вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 09.12.2016 року у виді 20 (двадцяти) днів арешту та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 1 (одного) місяця 20 (двадцяти) днів арешту.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_4 .
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1