Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/6846/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/38/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула 24 січня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, якою відмовлено у обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України,

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК Україниза наступних обставин.

Так, 05.09.2017 р. приблизно о 09 годині 20 хвилин знаходячись біля приватного будинку № 117, який розташований по вулиці Гетьманській в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 маючи умисел на вимагання грошових коштів, керуючись корисливими мотивами, попередньо визначивши ролі у вчинені кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_9 зупинив автомобіль марки ВАЗ 21099, в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 який рухався у напрямку вулиці Байбулатова у м. Мелітополі Запорізької області та сів до салону автомобілю на переднє пасажирське сидіння. В момент коли ОСОБА_9 сів до салону автомобілю, тим самим зупинив його, ОСОБА_12 знаходився неподалік від вказаного автомобілю та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою повідомлення про появу сторонніх осіб. Після чого, до салону вказаного автомобілю на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_11 який почав погрожувати застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, а саме приставив до тулуба потерпілого ОСОБА_13 предмет зовні схожий на пістолет, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почали висловлювати останньому вимогу щодо передачі їм грошових коштів у розмирі 40000 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення 24 листопада 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004979 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.2 КК України.
Крім того, 05.09.2017 приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, попередньо визначивши ролі у вчинені кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , знаходячись у салоні автомобілю марки ВАЗ 21099, в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , який був зупинений біля приватного будинку № 117, розташованого по вулиці Гетьманській в м. Мелітополі Запорізької області, скориставшись тим, що потерпілому відомо про наявність у них предмету зовні схожого на пістолет та розуміючи те, що потерпілий здійснювати опір не буде, примусили потерпілого ОСОБА_14 їхати у вказаному ними напрямку, в той час як ОСОБА_12 знаходився неподалік від вказаного автомобілю та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою повідомлення про появу сторонніх осіб, після ОСОБА_15 та ОСОБА_9 покинули салон автомобілю, коли у цей самий час до салону на заднє ліве пасажирське сидіння сів ОСОБА_12 який здійснював супровід вказаного автомобілю до зазначеного місця.
Продовжуючи свої злочинний намір, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 здійснювали супровід автомобілю марки ВАЗ 21099, в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 на власному автомобілі марки «KIA» моделі «Cerato» в кузові синього кольору, державний номер НОМЕР_2 до зазначеного місця. Прибувши до вказаного місця, ОСОБА_9 примусив потерпілого ОСОБА_13 покинути салон власного автомобілю та на його місце сів ОСОБА_12 який зник з місця події.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення 07 вересня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003988, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.
24 листопада 2017 року матеріали кримінальних проваджень за № 0003988 та 0004979 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0003988 від 07.09.2017 року.
24 листопада2017 року винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.
27 листопада 2017 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_9 у розшук.
13 грудня 2017 року матеріали кримінальних проваджень за № 0003988, 0004979, 000589 та 000592 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0003988 від 07.09.2017 року.
13 грудня 2017 року в порядку ст.208 КПК України було складено протокол та ОСОБА_9 поміщено до ІТТ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.
13 грудня 2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.

13 грудня 2017 року слідчий Мелітопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , в обґрунтування якого послався, що запобігти ризикам передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України неможливо, при застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу, більш м`якого, ніж тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволені клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: : АДРЕСА_1 , терміном 60 днів із забороною залишати місце мешкання з 19-00 години до 07-00 години, без застосування електронних засобів контролю, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим доведено лише обставина, передбачена п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 частини першої цієї статті. Також ні в матеріалах клопотання, ні в поясненнях прокурора не зазначені конкретні обставини, які б свідчили про наявність ризиків, які б обумовлювали лише тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зазначив, що судом не враховані наведені в клопотанні ризики, обставини та їх обґрунтування, внаслідок чого зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного засобу. Так, судом не взято до уваги протокол додаткового допиту потерпілого, який вказує, що ОСОБА_9 та його захисник зустрічалися з ним та наполягали, щоб останній забрав заяву про вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_9 перебував у розшуку, однак до слідчого судді з`явився із заявою про добровільне з`явлення, про що не було повідомлено ні слідчого ні прокурора.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного та його адвокатів із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, судова колегія дійшла до висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив відсутність наявних підстав для оголошення ОСОБА_9 у розшук 27.11.2017 року та його наміру переховуватися від органів слідства та суду, оскільки останній з`явився до слідчого судді із заявою про добровільне з`явлення,з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому, відповідаючи на доводи апеляції, колегія суддів звертає увагу на те, що добровільна явка ОСОБА_9 до слідчого судді задля вирішення питання про застосування до останнього запобіжного заходу підтверджується документально, а слідчий суддя згідно п.2-1 ч.3 ст.190 КПК України повідомив про це прокурора.
Відповідно до вимог ч. 4 ст.ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу.

На користь прийнятого слідчим суддею рішення свідчать добровільне з`явлення підозрюваного і до суду апеляційної інстанції, відсутність відомостей негативної поведінки ОСОБА_9 після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, працевлаштованість ОСОБА_9 , наявність стійких соціальних зв`язків.
Отже, розв`язання відповідного клопотання стосовно ОСОБА_9 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства судом враховано тяжкість злочину з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки підстави, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відсутні.

Зокрема, суд поряд з іншими обставинами взяв до уваги, що судимість, яку мав ОСОБА_9 , на даний час є погашеною і він вважається особою, яка не судима, має родину.
Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності відмовити у обранні стосовно ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, жодних порушень умов перебування ОСОБА_9 під домашнім арештом останнім не допущено.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку підозрюваного ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду об`єктивного підтвердження не знайшли.
Інші доводи апеляції також не підтверджені жодними доказами, а отже сприймаються судовою колегією як припущення, що не можуть бути взяті до уваги.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, якою відмовлено у обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвал набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4