Провадження №1-кп/331/126/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/126/2018 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченої
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Запоріжжі, українка, громадянка України, яка має середню освіту, на утримані якої перебувають двоє малолітніх дітей 2010 р.н. та 2016 р.н., працює ФОП « ОСОБА_4 », яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
01 серпня 2017 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_3 , знаходилась біля буд.4 по пр. Соборному в м. Запоріжжі та займалась розклеюванням оголошень на розташованих за вказаною адресою опорах електромереж та газетного кіоску КП «Преса». У цей момент до неї підійшла ОСОБА_6 , яка повідомила ОСОБА_3 про те, що є журналістом газети «Запорозька Січ», та стала здійснювати фотозйомку діяльності ОСОБА_3 та задавати запитання з приводу вчинення порушення правил благоустрою. Тоді ОСОБА_3 , усвідомлюючи та будучи достовірно обізнаною про те, що ОСОБА_6 є представником засобу масової інформації, а саме - журналістом газети «Запорозька Січ», маючи умисел на перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, з метою недопущення документування шляхом фотозйомки та аудіо фіксації процесу здійснення нею протиправного розклеювання оголошень на розташованих за вказаною адресою опорах електромереж та газетного кіоску КП «Преса», достовірно знаючи про те, що фотозйомка та аудіофіксація проводиться у зв`язку із здійсненням ОСОБА_6 професійної діяльності журналіста, створюючи перепони та обмеження щодо одержання, використання та поширення ОСОБА_6 інформації, наблизилась впритул до ОСОБА_6 та за допомогою змащеного клеєм фрагменту паперового оголошення, яке вона тримала в руках, умисно забруднила одяг потерпілої ОСОБА_6 . Далі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на перешкоджання здійсненню журналістом ОСОБА_6 законної професійної діяльності , ОСОБА_3 з пляшки, яка знаходилась у її руці, бризнула в обличчя потерпілої ОСОБА_6 невідомою рідиною, після чого намагаючись припинити подальшу зйомку відповідного сюжету, а також вилучити зібрані ОСОБА_6 матеріали і технічні засоби, якими вона користується у зв`язку із своєю професійною діяльністю, намагалась вихопити у ОСОБА_6 фотокамеру, котра висіла на шиї потерпілої, а також вихопити з кишені її брюк диктофон з метою недопущення документування ОСОБА_6 порушення нею правил благоустрою на території м. Запоріжжя біля будівлі №94 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, чим умисно створила обстановку, в якій потерпіла журналіст КП «Редакція газети «Запорозька січ» ОСОБА_6 не змогла вільно отримати та зібрати інформацію, яка була необхідна для виконання редакційного завдання по збору, обробці, підготовці та поширення інформації щодо порушення правил благоустрою на території м. Запоріжжя, чим перешкодила здійсненню журналістом КП «Редакція газети «Запорозька Січ» ОСОБА_6 законної професійної діяльності.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину не визнала та пояснила, що вона є приватним підприємцем та організовує перевезення пасажирів на відпочинок до курортних місць у літній період. З метою реклами свого бізнесу вона розклеює оголошення у людних місцях м. Запоріжжя. 01.08.2017 року у денний час вона та її знайома неповнолітня ОСОБА_8 перебували в районі зупинки громадського транспорту «вул. Фортечна» та розклеювали оголошення на кіоску та опорах електромереж. У якийсь момент до неї підійшла невідома дівчина та стала фотографувати її. Оскільки конфлікти з приводу розклеювання оголошень трапляються дуже часто, вона певний час не реагувала на дії дівчини, а потім, після того, як дівчина, наблизилась у притул та безкінечно робила її фотографії без її дозволу або згоди, запитала, для чого вона це робить. Дівчина відповіла, що є журналістом та хоче дізнатися, чому вона порушує правила благоустрою та забруднює оголошеннями місто. Не бажаючи вступати у конфлікт, вона відійшла до електроопори, намастила клеєм оголошення та хотіла залізти на сходи, щоб його наклеїти, однак журналістка наблизилась до неї у притул та продовжувала фотографувати. Попередивши дівчину, що наклеїть оголошення на неї, якщо та не перестане фотографувати, вона побачила, що журналістка її провокує та продовжує свої дії, тоді вона не втрималась, та притулила оголошення до її одягу, забруднивши його, після чого між ними виник конфлікт, під час якого вона приснула на журналістку із пляшки з клеєм. Такі провокуючі дії журналістки її обурили, однак вона не мала наміру перешкоджати її діяльності, фотоапарат та диктофон були пошкоджені випадково під час штовханини за участю охоронця. Після подій вона зібрала свої речі та пішла. Визнає той факт, що не втримала себе у руках та повела себе некоректно по відношенні до дівчини-журналістки, однак її поведінка була викликана стійким небажанням дівчини припинити фотозйомку без її дозволу та провокуючими діями. Наміру перешкодити саме діяльності журналіста у неї не було. Крім того, зазначила, що окрім слів про свою особу, ОСОБА_6 не пред`явила їй жодного документу на підтвердження своєї професійної діяльності. Вважала себе невинуватою у вчиненні даного правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що з червня до вересня 2017 року вона працювала позаштатним журналістом газети «Запорізька січ» та отримала редакційне завдання з приводу збору інформації про незаконне розміщення оголошень на будівлях, зупинках та інших спорудах, оскільки у той день головний редактор ОСОБА_9 побачив, що під вікнами редакції невідомі розклеюють оголошення та прийняв рішення розмістити вказаний матеріал у газеті. Для роботи вона взяла диктофон, фотоапарат та своє посвідчення та підійшла до жінки, яка клеїла оголошення, зробила фото з метою фіксації її діяльності, та повідомила про те, що вона є журналістом. На її питання, чому вони порушують правила благоустрою, жінка не відповіла, а коли побачила, що вона фотографує, стала вимагати піти. Потім жінка стала погрожувати, що забруднить її клеєм, намагалась наклеїти на неї оголошення, забруднивши одяг, а потім почала пшикати клеєм із пляшки. Також жінка потягнула за диктофон, який лежав у кишені, та зламала його. У цей момент до них вийшов ОСОБА_9 , став між ними, намагаючись її захистити від жінки, та викликав поліцію. Жінка із дівчиною зібрали свої речі та пішли. Вважає, що ОСОБА_3 своїми діями не дала їй можливість зібрати інформацію та підготувати статтю до газети, тим самим перешкодила її діяльності як журналіста. Вона здійснювала свою роботу у відповідності до норм журналістської етики, проводила фотозйомку у громадському місці, та коректно просила жінку пояснити свої дії.
Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він працює головним редактором газети «Запорізька січ», ОСОБА_6 була у них журналістом та працювала поза штатом за договором. 01.08.2017 року він побачив, що під вікнами редакції невідома жінка із дівчиною розклеюють оголошення про поїздки до Росії, його обурив цей факт, тому він прийняв рішення розповсюдити вказану подію у засобах масової інформації та дав редакційне завдання журналісту ОСОБА_6 підготувати матеріал. Через деякий час після того, як журналістка пішла, він вийшов на балкон та побачив потасовку між жінкою та його журналісткою. Вийшовши на вулицю, він зупинив конфлікт та викликав працівників поліції. Через активні дії з боку жінки, ОСОБА_6 не змогла здійснити свою діяльність, зібрати матеріал для статті, здійснити фотозйомку, тобто вона не виконала редакційне завдання через перешкоджання її діяльності.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він працює охоронцем у редакції газети «Запорізька січ». 01.08.2017 року він супроводжував ОСОБА_6 під час збирання нею інформації про розклейщиків оголошень. На вулиці ОСОБА_6 стала робити фотозйомку осіб, але їм це не сподобалось, та між жінкою та ОСОБА_6 стався конфлікт, який переріс у штовханину. Жінка пшикала на журналістку клеєм, намагалась схопити за волосся, зламала диктофон. Перед тим, які підійти до жінки, ОСОБА_6 представила свою особу, але, чи проказувала вона посвідчення, він не пам`ятає.
Неповнолітній свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що із Основа ОСОБА_11 вони часто розклеюють рекламні оголошення. У той день вони перебували біля зупинки громадського транспорту «Вул. Фортечна» та клеїли оголошення. До них підійшла дівчина та стала фотографувати та запитувати, що вони роблять. Оскільки вона була зайнята, то за подіями не спостерігала. Пам`ятає лише той момент, коли ОСОБА_3 пшикнула на дівчину із пляшки та запитувала, на якій підставі дівчина робить фотоз`йомку. Після цього вони зібрали свої речі та пішли додому.
Крім того, провина ОСОБА_3 у судовому засіданні підтверджується наступними письмовими доказами:
-статутом КП «Редакція газети «Запорізька Січ», яке здійснює видавничу діяльність, випуск газет, журналів, інформаційну діяльність, редакційну, рекламну діяльність;
-довідкою щодо нештатних працівників КП «Редакція газети «Запорізька Січ», до яких належить і потерпіла ОСОБА_6
-оригіналом цивільно-правової угоди № 24 від 26.06.2017 року, укладеного між ОСОБА_6 та КП «Редакція газети «Запорізька Січ» щодо ведення сайту та підготовки матеріалів для газети;
-актами прийому передачі виконаних робіт за червень, липень та серпень 2017 року між ОСОБА_6 та КП «Редакція газети «Запорізька Січ»;
-відомостями про отриману ОСОБА_6 заробітну плату;
-копією посвідчення ОСОБА_6 , яка є кореспондентом редакції газети «Запорізька Січ»;
-фотокартками обставин подій, добровільно виданих свідком ОСОБА_9 слідчому, на яких зафіксована ОСОБА_6 , яка тримає у руках фотоапарат та здійснює фотозйомку, та ОСОБА_3 , яка направила у бік пляшку із пульверизатором;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , який на місці подій продемонстрував обставини конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 із фототаблицею;
-протоколом огляду місця події від 23.08.2017 року, під час якого зафіксовано загальний вигляд та розташування місця події.
У судовому засіданні сторона захисту заперечувала наявність у діях ОСОБА_3 складу даного правопорушення, оскільки остання не знала, що ОСОБА_6 є журналістом, т.я. ніякого документу, який посвідчував би її повноваження, ОСОБА_6 не надала, пояснення потерпілої з цього приводу не підтверджені будь-якими доказами.
Згідно із ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст зобов`язаний представлятися та пред`являти редакційне посвідчення чи інший документ, що підтверджує його професійну належність або повноваження, надані редакцією друкованого засобу масової інформації.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що перед виходом на вулицю вона взяла із собою фотоапарат, диктофон, а також посвідчення журналіста. Після того, як вона підійшла до ОСОБА_3 , вона зробила одне фото та одразу представилась та пред`явила своє посвідчення, а потім стала задавати питання на тему розсклеювання оголошень та порушення правил благоустрою. Факт повідомлення обвинуваченій про свою особу з боку ОСОБА_6 підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 . Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що невідома дівчина підійшла до неї та сказала, що вона є журналіст, постійно фотографуючи та вимагаючи відповідей від неї. При цьому вона не сприйняла її слова та інформацію про здійснення журналістської діяльності як таку, що може заборонити їй клеїти оголошення. Вважаючи, що дівчина не має право її фотографувати без згоди, попросила припинити таку діяльність, після чого, обурившись, забруднила одяг дівчини клеєм.

Викладені судом обставини дають змогу прийти до висновку про те, що ОСОБА_3 достеменно знала, що ОСОБА_6 є журналістом та на той момент здійснювала журналістську діяльність, однак не бажала проведення щодо себе фотоз`йомки, через що вчинила певні дії, спрямовані на припинення будь-якої діяльності з боку журналіста на свою адресу, тим самим перешкодивши її діяльності.

Також суд зауважує на те, що відповідно до ст. 307Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Таким чином, враховуючи, що журналіст ОСОБА_6 здійснювала фотозйомку на вулиці, поблизу зупинки громадського транспорту, доводи обвинуваченої про те, що остання повинна була отримати її згоду, є безпідставними, а , відповідно, дії ОСОБА_3 з приводу штовхання журналіста, пшикання клеєм, забруднення одягу, пошкодження техніки, суд розцінює як перешкоджання законній діяльності журналіста.
При цьому, суд відкидає посилання захисника на те, що ОСОБА_6 здійснювала незаконну діяльність, оскільки не збирала загальну інформацію щодо обставин розклеювання оголошень у м. Запоріжжі, а цікавилась лише діями ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ст. 25 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналістом редакції друкованого засобу масової інформації відповідно до цього Закону є творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для друкованого засобу масової інформації та діє на підставі трудових чи інших договірних відносин з його редакцією або займається такою діяльністю за її уповноваженням, що підтверджується редакційним посвідченням чи іншим документом, виданим йому редакцією цього друкованого засобу масової інформації. Таким чином, закон не обмежує журналіста у виборі виду та способу збирання інформації, які повинні лише відповідати закону тобто бути законними. При цьому, у рамках даного кримінального провадження незаконності дій журналіста ОСОБА_6 встановлено не було.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 171 КК України, тому що вона вчинила умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.
Суд враховує посилання захисника на те, що прокурором кваліфіковані дії ОСОБА_3 в редакції кримінального закону, який діяв до 04.02.2016 року, однак , оскільки зміст диспозиції ст. 171 КК України після внесення змін було розширено, при цьому загальне визначення відповідальності за умисне перешкоджання здійсненню журналістом професійної діяльності не змінилось, прокурор не скористався правом на зміну обвинувачення у суді, враховуючи межі судового розгляду, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої судом не вбачається.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліках у врача-психіатра та нарколога не перебуває, працює приватним підприємцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує її ставлення до вчиненого, дані про особу, і вважає за можливе призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч. 1 ст. 171 КК України у вигляді штрафу.

В той же час, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, шо ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 01.08.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році», має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,проти застосування щодо неї акта амністії не заперечувала. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась, за таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (вісімсот пятдесят гривень).
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Речові докази :
-оригінали актів прийому-передачі виконаних робіт, відомості розподілення заробітної плати, зведеної відомості нарахування заробітної плати, оригінал цивільно-правової угоди № 24 від 26.06.2017 року повернути КП «Редакція газети «Запорізька Січ», копії яких зберігати у матеріалах кримінального провадження;
-копії відомостей про розподіл заробітної плати КП «Редакція газети «Запорізька Січ» зберігати у матеріалах справи
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1