У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0007940 від 08.06.2017 року, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0007940 від 08.06.2017 року, мотивує її тим, що вказане рішення слідчого є необґрунтованим.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , підтримав подану ним скаргу та просив скасувати постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання та допитати в якості свідка рентгенолога Київського міського клінічного бюро суово-медичної експертизи. Слідчий заперечував проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що експертизу проводив експерт, який має відповідну вищу освіту та є фахівцем у своїй галуз, а тому у нього відсутні сумніви, щодо достовірності даних зазначених у висновку ескперта.

Вислухавши думку учасників судового розгулу, дослідивши надані сторонами копії документів, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

З висновку експерта № 1641 вбачається, що на дослідження були надані: плівка магнітно-резонансної томографії головного мозку від 16.06.2017 року, плівка спіральної комп`ютерної томографії головного мозку від 20.06.2017 року, рентгенограма черепа в боковій проекції від 08.06.2017 року на ім`я ОСОБА_6 , які були описані рентгенологом Київського міського клінічного бюро суово-медичної експертизи.

Крім того, рентгенологом Київського міського клінічного бюро суово-медичної експертизи вказаним об`єктам була надана оцінка, а саме: зазначено, що візуалізується вдавлений перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, даних за гостру церебральну патологію не виявлено, виявлені знімки можуть бути пов`язані з травмою 08.06.2017 року.

Враховуючи те, що надана оцінка вказаним знімкам рентгенологом Київського міського клінічного бюро суово-медичної експертизи, була предметом експертного дослідження та суттєво вплинула на його результат, слідчий суддя приходить до висновку, про необґрунтованість постанови слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заявленого клопотання від 02.09.2017 року, а тому скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0007940 від 08.06.2017 року - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заявленого клопотання від 02.09.2017 року, у кримінальному провадженні за №0007940 від 08.06.2017 рок.

Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 допитати в якості свідка рентгенолога Київського міського клінічного бюро суово-медичної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: