н/п 1-в/640/320/17
УХВАЛА
іменем України

10.11.2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова заяву дільничного лікаря - психіатра Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» ОСОБА_5 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги (АППД) у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 року дільничний лікар- психіатр КЗОЗ «ХМ ПНД № 3» ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги (АППД) у відношенні ОСОБА_6 . В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне.

З анамнезу хвороби відомо, що ОСОБА_6 психічно хворий з 1993 року в дебюті захворювання галюцинаторно-параноїдна симптоматика. Вперше лікувався в психіатричній лікарні м. Баку з 09.05.1993 року по 16.07.1993 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. Продовжував лікування в Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3 з 26.07.1993 року по 21.09.1993 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У період з 1993 по 2005рр. утримувався в стані ремісії. У 2005-2006 рр. відзначались епізоди депресії, які вдавалося купірувати амбулаторним лікуванням, і періоди підвищеного настрою без продуктивної психопатологічної симптоматики, що супроводжуються психопатоподібними формами поведінки, схильністю до вживання спиртних напоїв, відмовою від лікування і спілкування з лікарем-психіатром. 31.08.2011 року в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 скоїв правопорушення, передбачене ст. 186 ч.2 КК України, та перебував на примусовому лікуванні в Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3 з 20.02.2012 року по 07.12.2011 року. 11.05.2012 року пройшов МСЕК, за результатами якої визнано інвалідом 2 групи терміном на 1 рік. За постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2012 року щодо ОСОБА_6 були змінені заходи медичного характеру, і він був переведений на застосування примусової амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання. З 18.09.2012 року по 18.09.2013 року отримував амбулаторну примусову психіатричну допомогу в КЗОЗ «ХМПНД №3». Надання АППД було припинено на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р. в зв`язку з поліпшенням стану здоров`я. Протягом періоду 2014-2015 рр. ОСОБА_6 спостерігався амбулаторно, пред`являв скарги на знижений фон настрою. У лютому-березні 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 1 п/в Інституту неврології, психіатрії та наркології АМН України з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У травні 2015 р. депресивний стан змінився гіпоманіакальним. 17.07.2015 року ОСОБА_6 скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ст. 186 ч.1 КК України. З 02.09.2015 року по 16.10.2015 року перебував на лікуванні в стаціонарі ХОКПЛ №3 на загальних підставах, звідки був виписаний в задовільному стані. 14.11.2016 року ОСОБА_6 був оглянутий ЛКК ХМПНД №3 і на підставі постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року був взятий на облік як особа щодо якої судом призначені примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання, яку він отримує у КЗОЗ «ХМПНД №3». На підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2017 року у відношенні до ОСОБА_6

за заявою дільничного лікаря-психіатра КЗОЗ «ХМПНД №3» було продовжено термін застосування АППД строком на 6 місяців. Щомісяця ОСОБА_6 оглядався дільничним лікарем-психіатром ХМПНД №3, отримував ін`єкції нейролептика пролонгуючої дії, в результаті чого пацієнт утримується в стані ремісії «С». 21.09.2017 року ОСОБА_6 був представлений на огляд ЛКК ХМПНД №3 для вирішення питання про скасування або продовження терміну надання АППД. В психічному статусі, на момент огляду: свідомість не порушено, орієнтований в місці, часі, власної особистості вірно, у бесіді спокійний, маячних ідей не висловлює, галюцинації заперечує, у поведінці не виявляє, мислення аморфне, емоційно знівельований, критика до симптомів хвороби і скоєного злочину формальна, амбулаторне лікування приймає, має усвідомлену установку на систематичну підтримуючу терапію, настрій рівний. Діагноз: шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу, ремісія «С».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , захисник-адвокат ОСОБА_4 підтримали заяву в повному обсязі, просили її задовольнити.

Дільничний лікар - психіатр КЗОЗ «ХМПНД №3» ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, та вимоги, зазначені в заяві, підтримала в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думки прокурора, захисника-адвоката, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Згідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ст. 12, 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ОСОБА_6 повинен оглядатися комісією лікарів-психіатрів Харківського міського психоневрологічного диспансеру № 3 не ріже одного разу в 6 місяців для вирішення питання про продовження або припинення амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Згідно висновку ЛКК КЗОЗ „ХМПНД № 3 № 38 від 21.09.2017 р., ЛКК рекомендовано направити документи в суд для вирішення питання про припинення ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги (АППП).

З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити заяву та припинити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

Керуючись ст.ст. 94-96 КК України, ст. 514 КПК України, ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд-

УХВАЛИВ:

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у відношенні до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя