Справа № 574/1326/13-к
Провадження № 1-кс/574/113/2013
У Х В А Л А

19 грудня 2013 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М. при секретарі Кошелєвій Н.В., з участю старшого прокурора прокуратури Буринського району ОСОБА_1, скаржника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Буринського району та слідчого СВ Буринського РВ УМВС щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду із скаргою на бездіяльність прокурора Буринського району та слідчого СВ Буринського РВ УМВС щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань звернувся ОСОБА_2, мотивуючи тим, що 27.09.2013 року він подав до Буринського РВ УМВС України заяву, в якій повідомляв про вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.382 КК України ОСОБА_3, який 20.08.2013 року своєю заявою до прокуратури повідомив про вчинення відносно нього ОСОБА_2 кримінального правопорушення, факти викладені в якій в подальшому підтверджені не були. Однак ОСОБА_3 підбурював свідків дати неправдиві свідчення по обставинам справи. 17.10.2013 року ОСОБА_2 отримав відповідь з Буринського РВ УМВС про відсутність підстав для внесення його повідомлення до ЄРДР. 18.10.2013 року він оскаржив вказану відмову до прокурора Буринського району, однак прокурором також не внесено зазначені в його заяві відомості до ЄРДР. Вважаючи таку бездіяльність неправомірною, просив зобовязати Буринський РВ УМВС внести відомості викладені в його заяві про вчинення ОСОБА_3 відносно нього кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КК України та відкрити кримінальне провадження за вказаною статтею відносно останнього.

В судовому засіданні ОСОБА_2 скаргу з викладених підстав підтримав, просив її задовольнити і додатково пояснив, що ОСОБА_4 фактично звернувшись із заявою, по якій було відкрите кримінальне провадження яке в подальшому було закрито, здійснив на нього наклеп, намагався штучно створити докази його винуватості, а тому його дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.383 КК України, а відомості про це внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Начальник СВ Буринського РВ УМВС України ОСОБА_5 вимоги скаржника не визнав, пояснивши по суті скарги, що заява ОСОБА_2 була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відповідно до вимог наказу МВС України №1050 від 19.11.2012 року. В подальшому ним було встановлено, що достатніх та обєктивних підстав для внесення даних, повідомлених ОСОБА_2 в своїй заяві не було, у звязку з чим його заява була направлена до начальника Буринського РВ УМВС України для розгляду відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

Прокурор проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що збоку органів прокуратури жодних порушень при опрацюванні заяви скаржника не було, оскільки його заява була зареєстрована на направлена за підслідністю до Буринського РВ УМВС України в Сумській області.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він був присутнім, коли між ОСОБА_3 та сімєю ОСОБА_2 виник конфлікт, однак ОСОБА_2 його не бив, про це він повідомив працівників міліції які проводили перевірку за цим фактом та допитували його. Вже після його допиту правоохоронними органами до нього звернувся ОСОБА_4 і попрохав, щоб він підтвердив письмово його адвокату, факт нанесення йому удару ОСОБА_2, однак він не погодився з цим, оскільки цього він особисто не бачив, а в тому, що відбувалося в його присутності, такого факту не було.

Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік осіб, які мають право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність прокурора, слідчого на досудовому розслідуванні. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення рішення слідчого про закриття кримінального провадження, може бути оскаржено - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Тобто, виходячи зі змісту ст.214 КПК України та п.1.2 Розділу ІІ «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, заява про кримінальне правопорушення повинна також містити зазначені відомості. При цьому, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий та прокурор.

В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2013 року до Буринського РВ УМВС України надійшла заява ОСОБА_2 в якій зазначено, що ОСОБА_3 20.08.2013 року звернувся до прокурора Буринського району із заявою, в якій повідомив про скоєння ним ОСОБА_2, відносно нього ОСОБА_3, кримінального правопорушення. В послідуючому він підбурював свідків дати неправдиві свідчення щодо його винуватості, однак останні відмовилися це зробити. Вважав, що дії останнього повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.383 КК України, оскільки той намагався штучно створити докази на його обвинувачення.

В цей же день вказана заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Буринського РВ УМВС України в Сумській області за №1575 та передана начальнику слідчого відділення для встановлення наявності підстав її внесення до ЄРДР, що відповідає вимогам наказу МВС України від 19.11.2012 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події». При цьому останнім надано висновок про відсутність підстав для внесення заяви скаржника до ЄРДР, оскільки до вказаного Реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, дані про вчинення якого обєктивно існують.

Таким чином, в контексті ч.4 ст.214 КПК України, суд вважає, що дії посадових осіб Буринського РВ УМВС України, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, відповідали вимогам закону, оскільки заяву ОСОБА_2 було прийнято за реєстровано в Буринському РВ УМВС України в Сумській області.

Слід зазначити, що в провадженні слідчого відділення дійсно перебувало кримінальне провадження №0000342, яке розпочате за заявою ОСОБА_3, за фактом нанесення йому легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 в ході сварки 19.06.2013 року, яка надійшла поштою до прокуратури Буринського району і була направлена за підслідністю до Буринського РВ УМВС. При цьому ОСОБА_3 з вказаних причин про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України не попереджався.

Разом з тим, в ході досудового розслідування жодних відомостей щодо штучного створення доказів останнім не встановлено, що підтверджується і матеріалами кримінального провадження №0000342, дослідженого також в судовому засіданні, та яке 22.08.2013 року було закрите на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки потерпілий відмовився від огляду судово-медичного експерта, а обєктивних даних щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в ході досудового розслідування отримано не було. При цьому потерпілим було надано заяву, що він відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, у звязку з чим подальша перевірка та зясування обставин можливої кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 126 КК України не проводилася.

Таким чином встановивши відсутність в заяві ОСОБА_2 обєктивних даних про наявність в діях ОСОБА_3 кримінального правопорушення, начальник СВ Буринського РВ УМВС України ОСОБА_5 правомірно не вніс її до ЄРДР, про що останньому було повідомлено письмово листом начальника Буринського РВ УМВС №4955 від 08.10.2013 року, отриманого скаржником 17.10.2013 року.

Наступного дня, тобто 18.10.2013 року ОСОБА_2 направив до прокуратури Буринського району листа, в якому вважав дії працівників Буринського РВ УМВС України в Сумській області неправомірні, просив скасувати їх рішення та внести його заяву до ЄРДР.

Вказаний лист був зареєстрований в прокуратурі за №74вх.13 від 21.10.2013 року, а 23.10.2013 року скаржнику надана відповідь з розясненням порядку оскарження дій чи бездіяльності слідчого відповідно з положеннями чинного Кримінально-процесуального кодексу України.

Таким чином у вказаному не вбачається бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, на думку скаржника, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки фактично ОСОБА_2 не звертався з такою заявою до прокурора, а лише додав до свого листа її копію, адресовану раніше до Буринського РВ УМВС.

Не навів скаржник достатніх доказів щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КК України і в судовому засіданні, адже покази свідка ОСОБА_6 щодо прохання надати пояснення адвокату ОСОБА_3Є не доводять наявність в останнього умислу направленого на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, кваліфікуючою ознакою якого є штучне створення доказів обвинувачення. При цьому ОСОБА_3 сам відмовився підтримувати таке обвинувачення, відмовившись від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а в ході кримінального провадження №0000342, яке було закрито, жодних обєктивних даних, які б підтвердили доводи скаржника також добуто не було. Крім того в ході зазначеного кримінального провадження жодних слідчих дій, які б обмежили або порушили права ОСОБА_2 не проводилось.

Отож твердження скаржника щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу злочину передбаченого ч.2 ст.383 КК України є необґрунтованими, його заява фактичних даних, які б свідчили про вчинення цього кримінального правопорушення не містить, а тому невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_3Є кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КПК України відповідає вимогам діючого законодавства, у звязку з чим підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306-307, 309, 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя,-

У х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Буринського району та слідчого СВ Буринського РВ УМВС щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27.09.2013 року щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.М.Куцан