Справа № 453/672/17
№ провадження 1-кп/453/141/17
19.10.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого будівельником ТзОВ «Галичина Захід», раніше не судимого, депутатом не являється,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185КК України, -
ОСОБА_4 , 13 травня 2017 року, повертаючись електропотягом з смт. Славське, Сколівського району Львівської області, в м. Стрий Львівської області, проїзджаючи станцію с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, із вікна побачив змотаний бунт металевого троса, який лежав неподалік дороги сполучення «Сколе-Славськ», та в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення даного металевого тросу.
Реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 20 травня 2017 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, разом із своїм братом ОСОБА_6 , який не був обізнаний у його злочинних намірах, приїхали в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, і попрямували до місця, де напередодні ОСОБА_4 бачив бунт металевого троса. Близько 22-22.30 години, прийшовши на місце де знаходиться металевий трос, ОСОБА_4 побачив, що крім даного бунта троса, який лежав на дорозі, ще знаходяться троси на металевих стовпах вздовж дороги, які були перерізані в кількох місцях. Тоді у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення даних тросів, які належать Службі автомобільних доріг у Львівській області. Переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає, шляхом вільного доступу, намагався викрасти два металеві троси транспортного огородження, загальною довжиною 84,8 метри, вартістю 3900 гривень 80 копійок, щоб у подальшому розпорядитись цим на власний розсуд. Однак ОСОБА_4 свої дії на крадіжку не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками СРПП №1 Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 намагався заподіяти потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3900 гривень 80 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 13 травня 2017 року, повертаючись електропотягом з смт. Славське в м. Стрий, проїзджаючи станцію с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, із вікна побачив змотаний бунт металевого троса, який лежав неподалів дороги сполучення «Сколе-Славськ», та в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення даного металевого тросу.
Реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, він, 20 травня 2017 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, разом із своїм братом ОСОБА_6 , який не був обізнаний у його злочинних намірах, приїхали в с. Гребенів і попрямували до місця, де напередодні він бачив бунт металевого троса. Близько 22-22.30 гогдини, прийшовши на місце де знаходиться металевий трос, він побачив, що крім даного бунта троса, який лежав на дорозі, ще знаходяться троси на металевих стовпах вздовж дороги, які були перерізані в кількох місцях. Тоді у нього виник умисел на таємне викрадення даних тросів. Переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає намагався викрасти два металеві троси транспортного огородження, однак був затриманий працівниками поліції. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає повністю, не заперечує щодо задоволення такого.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів та речових доказів, взявши до уваги досудову доповідь органу пробації від 06 серпня 2017 року, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у закінченому замаху на вчиненні крадіжки - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він таємного викрав чуже майно, однак свій злочин до кінця не закінчив з причин, що не залежали від його волі.
Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимого, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенню. Суд враховує і те, що обвинувачений працює, заявлений цивільний позов визнав.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов Служби автомобільних доріг у Львівській області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволити.
Речові докази: пару рукавиць одно пальців, шапку чорного кольору, куртку темного кольору, які знаходиться в камері зберігання речових доказів Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області(квитанція №64 від 06.06.2017 року) повернути ОСОБА_4 ; два куски шести-жильного металевого троса, діаметром 2.5 см., довжиною 31.3 метра один та 53.5 метра другий, який знаходиться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_5 залишити у користуванні ОСОБА_5 .
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1