Справа № 357/8560/17
1-кп/357/1087/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель Республіки Білорусь, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, призваного 31.07.2014 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

31.07.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації та в той же день направлений для проходження навчання до військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому, солдат ОСОБА_4 направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , де наказом командира цієї ж військової частини № НОМЕР_3 від 30.08.2014 останнього призначено на посаду водія-електрика інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №14 від 16.01.2015 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду кулеметника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №58 від 01.03.2015 солдату ОСОБА_4 надана відпустка терміном на 10 діб, з якої він мав повернутись 10.03.2015 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 10.03.2015, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 з відпустки та в період з 10.03.2015 по 20.06.2017 включно, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

21.06.2017 солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Між заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 28 вересня 2017 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі або п. «д» ст. 1 або ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» так як обвинувачений є учасником бойових дій.

Обвинувачений надав свою згоду на застосування амністії

Розглядаючи дане питання суд виходить з того, що відповідно до ст. 1 Закону амністія не застосується до осіб, які вчинили тяжкий злочин.

Виходячи зі змісту положень ст. 2 Закону суд вважає за можливе застосувати амністію до обвинуваченого оскільки він брав безпосередньо участь у антитерористичній операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 28 вересня 2017 року про визнання винуватості, укладену між заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від покарання.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1