Номер провадження: 11-кп/785/1059/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області на ухвалу Приморського районного суду від 22.06.2015 року про повернення обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000003 від 17.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду від 22.06.2015 року обвинувальний акт від 17.01.2013 р. з додатками до нього у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №0000003 від 17.01.2013 р., повернуто прокурору Одеської області прокурору Одеської області про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 109 ч. 2, 291 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, прокурор подав на неї апеляційну скаргу і додатки до неї, де просить скасувати ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Враховуючи це, прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, твердження прокурора, який підтримав апеляційні вимоги в повному обсязі та просив ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, вивчивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, додаткові доводи та перевіривши матеріали справи в її межах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з таких підстав.

Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що обвинувальний акт має бути чітким, логічним, переконливим то мотивованим, у ньому відбиваються тільки конкретні, достовірно встановлені факти.

Відповідно до п. 5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Статтею 109 КПК України визначені вимоги щодо змісту реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п.2. ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції при складанні обвинувального акту слідчим внесені зайві дані, а саме: частина анкетних даних стосовно обвинувачених (дані щодо посади та місця роботи ОСОБА_8 , інформація щодо відсутності судимості у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ); відомості щодо особи, яка проводила процесуальне керівництво у кримінальному провадженні; наведення переліку та відомостей стосовно посадових осіб, які проводили досудове розслідування у провадженні, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до статті 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.
Стаття 291 КПК України передбачає наявність в обвинувальному акті анкетних відомостей відносно кожного потерпілого. Натомість слідчий в обвинувальному акті не вказує, чи є цивільний позивач потерпілим у кримінальному провадженні.
Також, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.191 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.367 КК України, не містить в повному обсязі передбачених п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України анкетних відомостей щодо кожного потерпілого (цивільного позивача), зокрема, відсутня інформація щодо дати та місця народження, місце проживання, громадянства потерпілого (цивільного позивача). Тим самим, слідчим не було в повному обсязі виконано вимоги п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання кожного з обвинувачених. Однак слідчий при складанні обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.367 КК України не вказує в діях якого з обвинувачених відсутні обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Відповідно до п. 9 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо дати та місця його складення та затвердження. Натомість, в порушення даних вимог Закону, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000003 від 17.01.2013 року не містить відомостей щодо дати його складення.
Крім того районний суд обґрунтовано вказує о необхідності приведення у відповідність формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та від якого вони будуть захищатись у суді.
Так, органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 4 ст. 191 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ДП "Одеська залізниця", шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.
Таким чином, закінченням злочину у випадках заволодіння шляхом зловживання службовим становищем є той момент, коли винний злочинно заволодів майном і має можливість розпорядитися ним на свій розсуд.
Орган досудового слідства дії ОСОБА_7 під час здійснення ним злочину за ознаками ч. 4 ст.191 КК України формулює наступним чином: "22.07.2014 та 05.10.2010 ДП «Одеською залізницею» на рахунок СВПП «Факел» перераховано 298 050 грн., які ОСОБА_7 привласнив та розпорядився на власний розсуд".
Таким чином, слідчий при складанні обвинувального акту не зазначає дату, місце та спосіб скоєння злочину. Адже в обвинувальному акті не вказано коли та при яких обставинах ОСОБА_7 після того, як на рахунок СВПП "Факел" незаконно надійшли грошові кошти, заволодів ними та розпорядився ними на свій розсуд. Вимоги щодо зазначенням вказаних даних, а саме дати, місця та обставин незаконного заволодіння грошовими коштами підприємства є обов`язковими при формулюванні обвинувачення винному та при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні, відповідно до вимог чинного законодавства.
Крім того, викладаючи фактичні відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення орган досудового слідства вказує на той факт, що ОСОБА_9 , виконуючи обов`язки начальника проектного відділу СВПП «Факел», без відповідного наказу про призначення її на підставі листа-замовлення начальника вагонного депо ім. Т.Шевченка ДП «Одеська залізниця», за вказівкою директора СВПП «Факел» ОСОБА_7 , виготовила та у кінці квітня 2010 року підписала кошторис № 1 вартості робіт з розробки робочого проекту «Газопостачання об`єктів вагонного депо ім. Шевченка в м. Сміла Черкаської області», під час виготовлення якого було застосовано порядок нормування, який не відповідав чинним нормам та правилам, внаслідок чого загальна вартість проектних робіт була завищена.
Таким чином, як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_9 , складаючи та підписуючи кошторис №1, застосувала порядок нормування, який не відповідав чинним нормам та правилам, внаслідок чого загальна вартість проектних робіт була завищена, тобто в її діях також вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Однак, в обвинувальному акті слідчий, описуючи незаконні дії ОСОБА_9 в подальшому не вказує на дані щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності або дані щодо прийняття іншого рішення стосовно вказаної особи.
Крім того, як вбачається з обвинувального акту, вищевказаний кошторис №1, в якому були зазначені дані, не відповідаючи дійсності, був складений за вказівкою ОСОБА_7 , а в подальшому і підписаний обвинуваченим. Таким чином вбачається, що дії ОСОБА_7 при скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України були пов`язані з внесенням ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 до офіційного документу (кошторису №1) завідомо неправдивих відомостей. Однак, слідчий незаконні дії ОСОБА_7 не кваліфікує за сукупністю злочинів. Аналізуючи викладене вбачається, що фабула злочину, вказана слідчим в обвинувальному акті про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не співпадає з правовоюкваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_10 .
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляція прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 291, 314, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляцію прокурора прокуратури Одеської області залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду від 22.06.2015 року про повернення обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000003 від 17.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України, залишити без змін.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4