Справа № 629/587/18
Провадження № 1-кп/629/226/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002696 за обвинуваченням неповнолітньої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Катеринівка, Костянтинівського району, Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, студентки 3 курсу Лозівського училища культури і мистецтв, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , представника ювенальної превенції ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002696 у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Так, 20 вересня 2017 року близько 11-00 години неповнолітня ОСОБА_3 , перебуваючи в будівлі ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 4, б. 3 та являючись студенткою, зайшла в службове приміщення туалетної кімнати. На полиці побачила мобільний телефон марки «Lenovo S 920», який належить викладачу ОСОБА_9 та яка забула його у вказаному місці. У ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Діючи в результаті умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 таємно викрала мобільний телефон марки «Lenovo S 920», вартістю 904 гривні, в якому знаходилась карта пам`яті марки «Goodram MicroSDHC» на 8 Gb, вартістю 88 гривень 75 копійок та сім карта оператора «МТС», вартість якої не визначена. Після чого з місця скоєння злочину зникла та викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 992 гривні 75 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

05 березня 2018 року в судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 надала клопотання директора ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 47 КК України. До вищезазначеного клопотання долучила протокол загальних зборів студентського колективу групи 93-ДПМ ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв».
Захисник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання директора ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 47 КК України. Крім цього просила звільнити її підзахисну від кримінальної відповідальності із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд студентського колективу групи 93-ДПМ ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» строком на 1 рік, посилаючись на те, що неповнолітня ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочин невеликої тяжкості, є студенткою ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв», за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, щиро кається у вчиненому, заподіяну матеріальну шкоду відшкодувала потерпілій повністю, шляхом повернення викраденого.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив кримінальне провадження закрити.
Після роз`яснення судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження з даної підстави, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною в скоєнні кримінального правопорушення в повному обсязі, щиро розкаялася. Крім цього просила задовольнити клопотання директора ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» ОСОБА_10 і її захисника адвоката ОСОБА_6 та звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки студентському колективу групи 93-ДПМ ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв». Законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення зазначених клопотань.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути дану справу за її відсутності, проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої не заперечувала, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши та вивчивши докази, які підтверджують, що суспільно-небезпечне діяння мало місце і вчинено воно саме неповнолітньою ОСОБА_3 , а тому вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України).
Згідно з ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст.105 КК України.

Відповідно до ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Із долучених прокурором до клопотання матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочин середньої тяжкості, щиро розкаялася у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, є студенткою 3 курсу ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» за спеціальністю «Декоративно-прикладне мистецтво», за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, виховується матір`ю та вітчимом.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачена неповнолітня ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро покаялася, шкодує про свій протиправний вчинок, відшкодувала заподіяні матеріальні збитки потерпілій, злочин вчинений нею відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також враховуючи позитивний висновок, наданий Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, з якого вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 шкодує про свій протиправний вчинок, соромиться заподіяного та обіцяє виправитися та в подальшому не скоювати правопорушення, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд студентського колективу групи 93-ДПМ ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» строком на один рік.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої витрати за проведення судових експертиз.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo S 920», карту пам`яті марки «Goodram MicroSDHC» на 8 Gb, сім карту оператора «МТС», які згідно зберігальної розписки знаходяться у потерпілої ОСОБА_9 , залишити останній.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 47, 97, ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 263 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 286, 288 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання директора ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» ОСОБА_10 та захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Звільнити неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд студентського колективу групи 93-ДПМ ОКЗ «Лозівське училище культури і мистецтв» строком на один рік.

Кримінальне провадження за № 0002696 від 14.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - закрити.

Роз`яснити неповнолітній ОСОБА_3 та її законному представнику ОСОБА_5 , що у разі ухилення неповнолітньої, що вчинила злочин, від застосування до неї примусового заходу виховного характеру цей захід скасовується і вона притягується до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз № 390 від 23.01.2018 року в розмірі 286 гривень та № 5833 від 11.01.2018 року в розмірі 429 гривень (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Lenovo S 920», карту пам`яті марки «Goodram MicroSDHC» на 8 Gb, сім карту оператора «МТС», які згідно зберігальної розписки знаходяться у потерпілої ОСОБА_9 , залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1