Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0000147 від 09.09.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Овадне Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, старшого прапорщика запасу, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника
потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.414 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.2 Закону України « Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Національного військово-медичного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (02000, м. Київ, вул. Госпітальна, 16, Код ЗКПО 07773293, р/р 6863 в ГУ ДКСУ в м. Києві, МФО 820172) грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди заподіяної злочином на суму 19351,27 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят одну гривню 27 копійок) в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_13 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Військово-медичного клінічного центру Західного регіону України (79010, м. Львів, вул. Личаківська, 26, Код , р/р НОМЕР_1 в ДКСУ, МФО 820172) грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди заподіяної злочином на суму 80937,98 грн. (вісімдесят тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень дев`яносто вісім копійок) в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 .

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 у порушення вимог ст. ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 7, 8, 12 Положення зі служби полігонів Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 600 від 25 грудня 2008 року, п. 23 Керівництва реактивної протитанкової гранати, введеного в дію наказом Головнокомандувача Сухопутних військ № 61 від 26 червня 1973 року, діючи необережно, із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи, що в результаті його дій може бути завдано шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, хоча повинен був і міг це передбачити, будучи військовозобов`язаним, під час проходження навчальних зборів із резервістами оперативного резерву 09 вересня 2016 року близько 14 години 05 хвилин, у порушення правил безпеки та поводження із боєприпасами на тактичному полі танкової директриси ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), що дислокується у АДРЕСА_2 , знайшов та переніс у бойову машину МТЛБ-АТ №89-73 боєприпас - РПГ-18, який знаходився у зведеному бойовому положенні, а у подальшому внаслідок необережного поводження із ним спричинив вибух у результаті чого військовослужбовцям, які знаходилися поряд, а саме старшому солдату ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у виді мінно-вибухової травми, а саме: проникаюче наскрізне склеральне поранення лівого ока з наявністю стороннього тіла в оці, ускладнене тотальним гемофтальмом, субретинальним крововиливом та відшаруванням сітківки лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 03 лютого 2017 року №119 відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я; солдату ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у виді посттравматичної баротравми правого вуха, без ураження барабанної перетинки, правобічної посттравматичної комбінованої глухоти, фази відновлення слуху, термічного опіку полум`ям правої вушної раковини І-го ступеня, конюнктивіту обох очей внаслідок термічної дії, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13 грудня 2016 №1345 відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; солдату ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у виді посттравматичної акубаротравматичного ураження лівого вуха з перфорацією барабанної перетинки, опік шкіри обличчя І-ІІ ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13.12.2016 №1346 відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; солдату ОСОБА_10 заподіяно тілесне ушкодження у виді множинних вогнепальних осколкових сліпих поранень обох гомілок, лівої сідниці та стегна з великим дефектом шкіри та м`яких тканин з наявністю уламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, садна калитки та статевого члена, які виникли від дії металевих осколкових знарядь, найбільш ймовірно вибухового пристрою; термічного опіку полум`ям І-ІІ ступеня 10 % обличчя, вушних раковин, обох верхніх кінцівок, промежини, які виникли від дії термічного агенту; гострого двобічного післятравматичного перфоративного середнього отиту, двобічної змішаної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови до 5 м, що виникли від дії бароагенту, які згідно які згідно висновку судово-медичної експертизи від 03 лютого 2017 №121 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; солдату ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження у виді термічного опіку (полум`ям) обличчя і тилу обох кистей І-го ступеня 3% поверхні тіла, субконюктивального крововиливу правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13 грудня 2016 №1344 відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; солдату ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у виді термічного опіку полум`ям обличчя, обох кистей та шиї І-го ступеню 2% поверхні тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13 грудня 2016 №1343 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, вид та розмір призначеного покарання, вважає, що суд, вирішуючи питання щодо розміру цивільних позовів, неправомірно визнав саме такий розмір. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на рішення Конституційного суду України у справі №1-13/2002 щодо роз`яснення положень ч.3 ст. 49 Конституції України про безоплатність медичної допомоги. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано матеріальне становище ОСОБА_5 , його участь в антитерористичній операції, добровільне відшкодування одному з потерпілих заподіяної шкоди, а також того факту, що ОСОБА_5 сам потребує лікування внаслідок вибуху. Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року змінити в частині задоволення цивільних позовів, заявлених прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону, в інтересах держави в особі Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та військово-медичного клінічного центру Західного регіону до ОСОБА_5 та відмовити в повному обсязі.

В поданому запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_7 вважає вирок суду законним, вмотивованим, обґрунтованим, та зазначає, що покликання адвоката на безоплатність медичної допомоги в даному випадку не є доречним, оскільки прокурор звернувся із позовами саме про відшкодування шкоди закладам охорони здоров`я на лікування потерпілих, а не самого обвинуваченого та просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які просять задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 ,який просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, думку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 -адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого та його захисника, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Також в апеляційній скарзі захисника не оспорюється вид та розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , розмір фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 визначено відповідно до вищезазначеного порядку, що стверджується довідкою №708 від 06.03.2017 року, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (а.с. 211 Т.1) та становить 80937 гривень 98 копійок; довідкою №7/2657 від 10.0.2017 року, виданої Національним військово-медичним клінічним центром « Головний військовий клінічний госпіталь» (а.с. 213 Т.1.) та становить 19351 гривень 27 копійок.

Що стосується доводів апелянта про не врахування судом першої інстанції при задоволенні цивільних позовів матеріального становища обвинуваченого, його участі в антитерористичній операції, добровільного відшкодування шкоди одному з потерпілих, то на думку колегії суддів, вони є необгрунтованими, оскільки суд може зменшити розмір відшкодування шкоди завданої фізичною особою залежно від її матеріального становища на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України , крім випадків коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Отже, оскільки витрати закладом охорони здоров`я понесені на лікування потерпілих від злочину , то суд не може зменшити розмір відшкодування із врахуванням матеріального становища обвинуваченого.

Крім того, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 визнав цивільні позови, заявлені прокурором в інтересах держави, про що підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи захисника про відмову в задоволенні цивільних позовів є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.128 КПК України , всебічно і повно розглянуто цивільні позови , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено , а тому підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 , 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні

злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3