Справа № 2604/267/2012

П О С Т А Н О В А

"04" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву підсудного ОСОБА_5 про поновлення порушених під час розслідування справи прав у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 КК України, -
В провадженні суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КПК України.
Заслухавши доводи викладені підсудним ОСОБА_5 , судом на обговорення учасників процессу поставлено питання щодо доцільності направлення справи на додаткове розслідувапння з метою уксунення наявних, на переконання підсудного, порушень кримінально-процесуального законодавства допущених на стадії розслідування кримінальної справи.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що доводи підсудного є надуманими, вони грунтуються на власному тлумаченні підсудним норм чинного, на той час, процессуального законодавства та вважав, що підстави для поверення справи на додаткове розслідування відсутні. Потепілий підтримав думку прокурора, доповнивши, що, на його переконання, підсудний намагається у будь-який спосіб затягнути розгляду кримінальної справи, заявляючи про наявність порушень, які фактично відсутні.
Підсудний зазначив, що на його переконання, при наявності вказаних ним порушень, кримінальна справа взагалі не могла бути скерована до суду, вказані ним порушення допущені саме на стадії досудового розслідування й усунути їх зі спливом часу неможливо, проте додав, що суд має вжити усіх передбачених законом заходів для усунення таких порушення, в тому числі й, можливо, шляхом направлення справи на додаткове рослідування.
Вислухавши думки учасників процессу, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор, слідчий, особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини справи, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Згідно з положеннями ст.16-1 КПК України розгляд у судах справ відбувається на засадах змагальності. При розгляді справи в суді функції обвинувачення, захисту і вирішення справи не можуть покладатись на один і той же орган чи на одну і ту ж особу. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, обвинувачення здійснює потерпілий або його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Так, дана кримінальна справи передана в провадження даного складу суду 17 липня 2017 року зі стадії судового розгляду, який було призначено постановою попереднього розгляду від 26 січня 2012 року.
За нормою ст. 258 КПК України (в редакції 1960 року) у разі зміни судді розгляд справи розпочинається з початку. При цьому вказана норма віднесена до глави 24 КПК України (1960 року), яка регламентує загальні положення судового розгляду. Тобто при зміні судді повторний попередній розгляд справи суддею не регламентовано.
Таким чином, ухвалити рішення, у порядку, визначеному ст. 244 КПК України (в редакції 1960 року) суд позбавлений можливості.
Суд, відповідно до вимог ст.281 КПК України (в редакції 1960 року), може вирішити питання про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, якщо ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.
Разом з тим, Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» визначено що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).
Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
Відповідно до ч.1 ст.281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового
слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного
допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових
свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз,
витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення іншихпроцесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час
розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.
Таким чином, враховуючи те, що судовий розгляд лише розпочався, жодна особа не допитана, матеріали кримінальної справи не досліджено, доводи, викладені підсудним у заяві предметом дослідження в судовому засіданні не були, прийти до однозначного висновку про неможливість усунення порушень на які вказую підсудний, інакше, як направлення справи на додаткове розслідування неможливо.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст.22, 296, 281 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-
п о с т а н о в и в:
В усуненні порушень зазначених у заяві підсудного ОСОБА_5 від 04 січня 2018 року шляхом направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 К України на додаткове розслідування відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.
С у д д я : ОСОБА_1