Справа № 357/3423/17
1-кп/357/232/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004487 від 27.10.2015 року, щодо -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Київської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27.10.2015 року близько 08 години 15 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2104» державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись напроти будинку № 191 по вул. Таращанська в м. Біла Церква Київської області у напрямку до с. Шкарівка Білоцерківського району, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; п. 13.1 Правил дорожнього руху України де вказано: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність та допустив зіткнення в задню частину автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, після удару автомобіль «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в некерованому стані, виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем марки «ТАТА LPT613 АЦМ 3.0» цистерна харчова-С державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку, а автомобіль «ВАЗ 2104» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 продовжив рух та допустив зіткнення з автобусом -D «РУТА» державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_10 , який стояв на зупинці громадського транспорту «Біла Вежа» в напрямку до с. Шкарівка Білоцерківського району.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження: садно на лівому колінному суглобі, рана на правому колінному суглобі, перелом правого надколінника, ушкодження в області правого колінного суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 2.3 (б), 2.9 (а), 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що він напередодні 27.10.2015 року вживав алкогольні напої, а зранку 27.10.2015 року він поїхав по справах на автомобілі марки ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_2 і керуючи даним автомобілем він їхав з масиву Леваневського на масив Таращанський в м. Біла Церква. Виникла ситуація, що йому потрібно було повертатися в зону АТО, так як він являється учасником АТО і ветераном війни і він був у збудженому стані. Коли він проїжджав на масиві Таращанський в м. Біла Церква навпроти зупинки на с. Шкарівка, то він відволікся від керування автомобілем і потягнувся за цигаркою, а коли він підняв голову, то побачив перед своїм автомобілем автомобіль марки «Хюндай», який рухався у попутному напрямку і він вже не зміг запобігти зіткненню і його автомобіль вдарив автомобіль «Хюндай» в праву сторону бамперу, від чого автомобіль «Хюндай» змінив рух і вилетів на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з вантажним автомобілем, а його автомобіль врізався в автобус марки «Богдан», що стояв на зупинці громадського транспорту. В автобусі ніхто не постраждав, а водій автомобіля марки «Хюндай» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі.

ОСОБА_6 не визнав заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, який був уточнений представником потерпілої в судовому засіданні і згідно якого остання просить стягнути завдані матеріальні збитки в сумі 362560 грн. ринкову вартість пошкодженого автомобіля, так як відновлювальний ремонт є недоцільним і моральну шкоду у розмірі 200000 грн., пояснивши, що на його думку він завдав потерпілій матеріальні збитки і моральну шкоду, однак не в розмірі заявлених позовних вимог, які являються завищеними і так як він не може вказати на яку суму були завдані збитки, то позов він не визнає.

Визнаючи себе повністю винним, та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_6 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор і сторони кримінального провадження не заперечують проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, являється ветераном війни учасником бойових дій, при цьому у скоєному чистосердечно розкаюється наведену обставину суд розцінює як пом`якшуючу відповідальність.

Обтяжуючою відповідальність обставиною являється вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, та вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе при призначенні покарання у виді обмеження волі.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов і згідно позовних вимог потерпіла просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 завдані матеріальні збитки в сумі 413892 грн. 87 коп. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 , а також просила стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн. В судовому засіданні представник потерпілої уточнив позовні вимоги і просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки в сумі 362560 грн. ринкову вартість пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 , так як відновлювальний ремонт автомобіля є недоцільним з економічної точки зору, а також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 200000 грн., так як в результаті ДТП було пошкоджено майно потерпілої і вона позбавлена можливості користуватися автомобілем, а також потерпіла отримала тілесні ушкодження і тривалий час лікувалась і перенесла дві операції, а тому їй завдана моральна шкода.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов підлягає до задоволення частково. Так, в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний потерпілій ОСОБА_4 автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_3 і відповідно до звіту № 223 про визначення вартості матеріального збитку від 09.01.2016 року ринкова вартість пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди вказаного автомобіля становить 362560 грн., так як відновлювальний ремонт автомобіля є недоцільним з економічної точки зору, тобто дані матеріальні збитки являються обґрунтованими і підтверджуються документально, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 не надав будь-яких доказів на спростування суми завданих даних матеріальних збитків, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають до задоволення.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення завданих матеріальних збитків в сумі 362560 грн. підлягає до задоволення у повному обсязі.

Також потерпіла ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь завдану моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 200000 грн.

Що ж стосується відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, то суд визначає її розмір з врахуванням всіх обставин справи, тривалості нервових переживань, а тому суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральна шкода в сумі 50000 грн., тобто в даній частині позов підлягає до задоволення частково.

Речові докази у провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають процесуальні витрати в сумі 2239 грн. 68 коп. на проведення у даному кримінальному провадженні експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Суд вважає доцільним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, так як ОСОБА_6 під час вчинення кримінального злочину керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію».

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частиною другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди.

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не повязаних з позбавленням волі, крім покараня у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_6 , згідно посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 14 вересня 2016 року, являється ветераном війни - учасником бойових дій, та відповідно до довідки військової частини НОМЕР_7 від 12.07.2016 року за № 1425 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, при цьому вчинив вперше злочин, який згідно ст. 12 КК України не є особливо тяжким злочином, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_8 від відбування основного та додаткового покарання за вчинений злочин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 362560 грн. і моральну шкоду в сумі 50000 грн., а всього стягнути 412560 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2239 грн. 68 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,