Справа № 404/959/18
Номер провадження 1-кп/404/368/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0000391 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
14 січня 2018 року близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_3 знаходився біля квартири АДРЕСА_2 . У ході сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у останнього на ґрунті існуючих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У подальшому, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи поправність своїх дій, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 два удари кулаком правої руки в область лівого ока та один удар лівою рукою в область підборіддя справа. Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи №53 від 16 січня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого ока та садна підборіддя справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав суду, що потерпіла ОСОБА_5 є його колишньою дружиною і проживає в сусідній квартирі. Він проживає по АДРЕСА_1 та 14 січня 2018 року перебував вдома, так як у нього був вихідний день. Увечері він помітив, що його номерний знак з дверей його квартири переклеєний на сусідню квартиру ОСОБА_5 .

При цьому, за декілька днів до цього 11 січня 2018 року ввечері в його двері був сильний стукіт, від якого злякалася і його дружина і маленька дитина, які подумали, що їм вибивають двері. Коли дружина подивилася у вічко в дверях, то побачила двох чоловіків, серед яких був сусід ОСОБА_7 . Після вказаного у його дверях залишилася невелика вм`ятина.

Він вирішив всі ці питання з`ясувати і пішов до сусідів. Приблизно о 19 год. 40 хв. він подзвонив до них у двері, які йому відчинив ОСОБА_7 . Коли він запитав ОСОБА_7 , що це, показуючи на двері, останній не вийшов, тільки виставив частину корпуса тіла за двері. Тоді він повторив своє запитання, а ОСОБА_7 відповів йому, що не знає, що це, а потім з його вуст прозвучала нецензурна лексика і той закрив двері. Але він залишився біля дверей та вважав за необхідне обговорити раніше вказані події.

У подальшому з квартири сусідів у коридор вибігла потерпіла ОСОБА_5 , яка нанесла йому три удари долонею по обличчю, а він рефлекторно, захищаючись виставив руку вперед. Після чого з квартири вибігла його дружина і запитала, що тут коїться, та вийшов їх спільний син ОСОБА_8 , який забрав ОСОБА_5 , на чому конфлікт був завершений.

Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не наносив та був вимушений закрити її дії рукою. Як у потерпілої утворилися тілесні ушкодження він не знає. На місці події крім вказаних ним осіб ніхто більше не перебував та він не пам`ятає, щоб у ОСОБА_5 були наявні тілесні ушкодження. Працівники поліції приїхали на місце події через незначний проміжок часу.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_7 та дітьми в квартирі АДРЕСА_2 , а по сусідству із ними в квартирі АДРЕСА_3 проживає її колишній чоловік обвинувачений ОСОБА_3 14 січня 2018 року близько 19 год. 40 хв. вона почула дзвінок вхідних дверей, а потім стук.

Відімкнути двері пішов її чоловік ОСОБА_7 . Почувши, що відбувається якась лайка, вона також підійшла до вхідних дверей і побачила там ОСОБА_3 , який попросив її вийти. Вона відповіла відмовою, тоді він попросив вийти її чоловіка ОСОБА_7 , на що той також відмовився, оскільки з ОСОБА_3 у них це вже не перший конфлікт, вона хотіла викликати поліцію. Тоді її чоловік ОСОБА_7 хотів закрити двері, а ОСОБА_3 , тримаючи двері, відштовхнув його, та у зв`язку з тим, що в них вдома високий поріг, ОСОБА_7 впав. Потім вона, закриваючи вхідні двері, почала кричати своєму чоловікові, щоб він викликав працівників поліції, так як не хотіла подальшого розгортання конфліктної ситуації, що той пішов робити.

У той момент, коли вона намагалася самотужки закрити двері та перебувала фактично на порозі, обвинувачений ОСОБА_3 , витягував її в коридор та наніс 2 удари кулаком лівої руки в праве око, а третій в щелепу справа, як їй здалося долонею руки. У цей час втрутився їх син ОСОБА_8 , який став між ними та вона зачинила двері.

У зв`язку із тим, що вона працює офіційно, то наступного дня звернулася до лікаря, який оформив лікарняний, та вже після обіду отримала постанову від слідчого про призначення судово-медичної експертизи. Оскільки експертизу проводили до 15 год. та вона не встигала, тому вона звернулася для її проведення 16.01.2018 року.

Вважає, що причиною конфлікту та нанесення їй тілесних ушкоджень стали неприязні стосунки з обвинуваченим, який є її колишнім чоловіком, не сплачує аліментів на утримання їх спільного сина, через що виконавчою службою на його квартиру був накладений арешт, про що він дізнався напередодні події. Але приводом до конфлікту ОСОБА_3 обрав те, що на їх квартиру з невідомих для неї причин був переклеєний номерний знак з квартири обвинуваченого, тому він намагався з`ясувати вказане.

Працівники поліції на місце події приїхали через незначний проміжок часу та зафіксували всі обставини.

Крім всього, вона повністю підтверджує обставини проведення слідчого експерименту, вказані у протоколі слідчого експерименту від 17.01.2018 року за її участю, оскільки перед його підписанням вона двічі його перечитала та у ньому було все записано вірно. Вказує, що слідчий експеримент за її участі та участі свідка ОСОБА_7 , який відбувався пізніше та вона знала про це, проводився у приміщенні кабінету слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який показав суду, що є чоловіком потерпілої, з якою проживає за вказаною нею адресою по сусідству з обвинуваченим. 14 січня 2018 року вечором він перебував за місцем свого проживання разом з сім`єю, коли пролунав дзвінок, а потім стук у двері. Він подумав, що до ОСОБА_8 прийшов друг.

Коли він відчинив двері, то побачив на порозі ОСОБА_3 , який просив його або потерпілу вийти з квартири, на що тому було відмовлено. Він мав намір закрити двері, але ОСОБА_3 притримував їх і вказав йому на значки з номерами їх квартир на дверях, які були змінені. Тоді він, щоб уникнути конфлікту, перечепив значки та знову намагався закрити двері.

Натомість ОСОБА_3 схопив його за одяг та просив вийти і поговорити «по-чоловічому». У цей час він оступився, впав та до них підбігла ОСОБА_5 , яка стала біля дверей праворуч і почала виштовхувати ОСОБА_3 . Він пішов в іншу кімнату, щоб взяти телефон та викликати працівників поліції, та коли повертався побачив як ОСОБА_3 наносив удар правою рукою в ліве око ОСОБА_5 .

Надалі вибіг ОСОБА_8 , який став між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також вийшла дружина ОСОБА_3 , що припинило конфлікт. ОСОБА_5 забрали до квартири і закрили двері.

Під час події він бачив лише один удар обвинуваченого правою рукою в ліве око потерпілої, але не виключає, що у той час як ходив за телефоном та викликав працівників поліції міг не побачити інших ударів. Одразу після події під лівим оком ОСОБА_5 з`явилося почервоніння з опухлістю та подряпина з правої сторони на підборідді, чого перед подією не було;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , згідно з якими він працює інспектором УПП в Кіровоградській області ДПП та раніше з потерпілою та обвинуваченим знайомий не був. 14 січня 2018 року під час перебування на чергуванні ввечорі його екіпаж отримав завдання про сварку по вулиці Пацаєва у м. Кропивницькому. Через хвилин 5-10 він з екіпажем приїхав на місце, де відібрали пояснення від ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Потерпіла зазначила про сварку з обвинуваченим та нанесення останнім їй тілесних ушкоджень, що заперечував обвинувачений. У потерпілої він бачив почервоніння в області підборіддя справа та в області під лівим оком, а у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який працює слідчим Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, який підтвердив обставини проведення слідчих експериментів 17.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , вказані у відповідних протоколах, а також уточнив, що ним у зв`язку із опискою не зазначено, що вказані слідчі дії відбувалися у службовому кабінеті №400/5 Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Вокзальній, 58, у м. Кропивницькому. Крім того, слідчий наполіг на тому, що вказані у протоколах поняті були присутні під час проведення самих слідчих дій, у ході яких потерпіла та свідок, вказували обставини скоєння злочину обвинуваченим;

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 14.01.2018 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який 14.01.2018 року о 19 год. 50 хв. наніс їй тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів рукою в обличчя (т.1 а.п.2);

- рапортом інспектора роти №4 УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_9 , який підтверджує виклик 14.01.2018 року близько 19 год. 50 хв. за місцем проживання потерпілої працівників поліції у зв`язку із спричиненням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень колишній дружині ОСОБА_5 (т.1 а.п.5);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_5 , під час якого остання, надавши пояснення аналогічні показанням у суді, відтворила обставини нанесення їй ОСОБА_3 двох ударів в область лівого ока та одного удару лівою рукою область щелепи справа (т.1 а.п.20-23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого останній, надавши пояснення аналогічні показанням у суді, відтворив обставини, при яких ОСОБА_3 наніс удар в область лівого ока потерпілої, який він побачив (т.1 а.п.27-29);

- висновками судово-медичних експертиз №53 від 16.01.2018 року та №56/53 від 22.01.2018 року, згідно з якими у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого ока та садна підборіддя справа. Пошкодження у вигляді синця в ділянці лівого ока утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом, а пошкодження у вигляді садна в ділянці підборіддя від травматичного контакту з об`єктом, що мав різко обмежену контактуючу поверхню, індивідуальні властивості травмуюючої поверхні в пошкодженнях не відобразилися.

Наведені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, могли утворитися в строк 14.01.2018 року о 19 год. 50 хв. при обставинах, на які вказували потерпіла ОСОБА_5 в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року. Також тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого ока на тілі ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах, на які вказував свідок ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року (т.1 а.п.12, а.п.31-32);

- довідкою Фортечного відділу ДВС м. Кіровограда №31070/13.23-35 від 11.09.2017 року, згідно з якою заборгованість по аліментам ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_8 станом на 01.09.2017 року складала 65254 грн. 21 коп. копією (т.1 а.п.56).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , кваліфікуючи вказані дії за ч.1 ст.125 КК України.

При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення злочину, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів у справі, які зазначені раніше, які у своєму взаємозв`язку безсумнівно спростовують показання обвинуваченого.

Так, показання потерпілої ОСОБА_5 у суді та свідка ОСОБА_7 , прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_3 за обставин, встановлених судом. Показання свідка ОСОБА_9 підтверджують показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 , оскільки потерпіла одразу після події вказувала на ОСОБА_3 як на особу, яка заподіяла їй тілесні ушкодження, а також свідок безпосередньо спостерігав почервоніння в місцях, у яких в подальшому судово-медичним експертом зафіксовано тілесні ушкодження.

При цьому свідок ОСОБА_9 не є зацікавленим у справі, раніше не знайомий з обвинуваченим та потерпілою, а тому будь-які підстави ставити під сумнів його показання по справі не встановлені, та вони визнаються достовірними.

Показання потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному проваджені, які зазначені раніше, та підтверджують: обставини надходження до поліції повідомлення про вчинений злочин (т.1 а.п.5); безпосереднє повідомлення потерпілої про злочин (т.1 а.п.2); характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої (т.1 а.п.12, 20-23, 27-29, 31-32).

При цьому суд не бере до уваги доводи сторони захисту про визнання неналежними доказами висновків судово-медичних експертиз по справі, оскільки незважаючи на те, що тілесні ушкодження у потерпілої зафіксовано 16.01.2018 року, у висновку експерта №53 від 16.01.2018 року зазначено, що вони могли утворитися у строк вказаний в постанові про призначення експертизи (т.1 а.п.12), тобто 14.01.2018 року близько 19 год. 50 хв. (т.1 а.п.11). При цьому потерпіла під час судового розгляду в своїх показаннях обґрунтовано пояснила суду причину проведення експертизи через день, оскільки наступного дня після події злочину займалася оформленням лікарняного для роботи, а коли виникла можливість пройти експертизу, то до 15 години вона не встигала цього зробити, тому одразу пройшла експертизу 16.01.2018 року.

Твердження сторони захисту щодо можливості отримання потерпілою тілесних ушкоджень на обличчі після події протягом двох днів до проведення експертизи безпосередньо спростовуються як раніше зазначеними висновками експерта про можливий час отримання ушкоджень, так і показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

При цьому у висновках судово-медичного експерта №56/53 від 22.01.2018 року встановлено відповідність механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої із врахуванням обставин, відтворених за участю потерпілої ОСОБА_5 . Посилання сторони захисту на те, що експертом не встановлено даних щодо можливості утворення садна підборіддя справа у потерпілої не ґрунтуються на висновках експерта, оскільки у вказаній частині вони стосувалися тільки обставин, відтворених за участю свідка ОСОБА_7 , який вказував, що бачив тільки один удар.

Натомість доступність для спричинення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень власноруч не спростовує обставин встановлених судом.

Також, суд не бере до уваги доводи захисника про недопустимість в якості доказів протоколів слідчих експериментів від 17.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 .

Так, безпосередньо в судовому засіданні допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_10 підтвердив дотримання усіх положень законодавства при проведенні вказаних слідчих дій, правильне відображення їх змісту в протоколах та присутність понятих. Вказаний свідок наполіг на тому, що при складанні протоколу за участю потерпілої поняті з його дозволу відлучалися лише після відтворення усіх подій потерпілою на час, необхідний для складання протоколу. Надалі поняті були ознайомлені із змістом надрукованого ним протоколу та повністю погодилися із ним, підтвердивши своїми підписами обставини, відтворені потерпілою в їх присутності.

При цьому, судом встановлено, що протоколи проведення слідчих експериментів від 17.01.2018 року не містять даних щодо конкретного місця їх проведення. Але вказаний недолік усунуто шляхом допиту потерпілої та свідка ОСОБА_10 , які уточнили його, вказавши, що слідчі дії проводилися у службовому кабінеті слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, відомості про який наведено раніше. Наявність такої помилки при складанні протоколів слідчий ОСОБА_10 у своїх показаннях пояснив опискою, а тому відсутність такої інформації в протоколах, на переконання суду не може тягнути за собою визнання зазначених протоколів недопустимим доказом, оскільки достовірність зафіксованих у протоколах обставин, грубих, істотних порушень при їх складанні чи проведенні слідчої дії не встановлено. Жодні докази щодо недостовірності відомостей, зафіксованих у протоколах проведення слідчих експериментів від 17.01.2018 року, під час судового розгляду не здобуто.

Не проведення самого слідчого експерименту за участю потерпілої за місцем події, відтворення механізму ударів потерпілою за участю статиста іншого зросту та полу, не спростовує достовірності її показань та відтвореного нею механізму заподіяння ударів ОСОБА_3 , на який вона вказувала нанесення двох ударів кулаком в область лівого ока та один удар лівою рукою в область підборіддя справа, що безпосередньо вбачається із долученої фототаблиці. За аналогічних підстав суд не бере до уваги подібні доводи щодо недопустимості як доказу протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 .

Також надуманими є доводи сторони захисту щодо відсутності понятих, під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, оскільки потерпіла, як вказала, не може чітко пригадати обставини слідчої дії, не може зазначити точної кількості осіб присутніх при цьому, посилаючись на проміжок часу який минув та стан здоров`я, але чітко може зазначити, що зміст протоколу вона перечитала двічі, він був повністю заповнений та відповідав дійсності. Наявність понятих у своїх показаннях суду підтвердив слідчий ОСОБА_10 . Таким чином, оскільки потерпіла оглянула та підтверджує зміст протоколу, в якому зазначено двоє понятих, та жодних доказів зворотнього суду не подано, доводи захисника про відсутність належної кількості понятих під час слідчого експерименту не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Крім того безпідставними є доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_9 плутався та спочатку вказував про те, що у ОСОБА_5 він не бачив тілесних ушкоджень, оскільки свідок ОСОБА_9 у своїх показаннях суду зазначив, що не може за своїми повноваженнями та освітою фіксувати наявність тілесних ушкоджень та механізм їх утворення, але він підтверджував наявні у потерпілої почервоніння на обличчі біля ока зліва та підборідді справа під час прибуття на місце події.

Не відповідають дослідженим доказам і доводи захисника з обвинуваченим про те, що свідок ОСОБА_7 і потерпіла у справі плуталися в кількості та обставинах нанесення їй ударів, оскільки на чіткі запитання суду потерпіла конкретно визначила кількість та обставини нанесення їй ударів обвинуваченим, які повністю збігаються із обставинами, встановленим судом, та підтримувалися нею з самого початку кримінального провадження. Свідок ОСОБА_7 послідовно протягом кримінального провадження та у суді вказував про те, що бачив нанесення обвинуваченим тільки одного удару в область лівого ока потерпілої та уточнив, що міг не бачити інших ударів, в той час коли впав, відходив за мобільним телефоном та викликав працівників поліції.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 є логічними та послідовними щодо обставин вчинення злочину, які вони вказують протягом усього кримінального провадження, що підтверджується як показаннями свідка ОСОБА_9 , так і заявою потерпілої про злочин, так і раніше вказаними протоколами слідчих експериментів від 17.01.2018 року.

Таким чином будь-які підстави ставити під сумнів наведені судом докази не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження.

Наведені докази безумовно та безсумнівно вказують про наявність намірів та умислу обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, який був ініціатором конфлікту, турбував її вдома, не маючи ніякої загрози цілеспрямовано наніс їй удари, що призвели до легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, умисне та закінчене.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання та згідно з досудовою доповіддю характеризується позитивно (т.1 а.п.53, т.2 а.п.44-45), офіційно не працює, одружений, осудний, на обліку в психіатричних або наркологічних закладах не перебуває, є батьком двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, стосовно яких він не позбавлений батьківських прав.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має заборгованість зі сплати аліментів, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України. Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 140 (сто сорок) годин.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1