Справа №589/3398/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/897/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому за вироком Волноваського районного суду Донецької області, від 3 березня 2015 року, за ст. 414 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

відмовлено у звільненні від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИЛА:
8 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із завою про звільнення його від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Також, 12 вересня 2017 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання від ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» її сина засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 12 вересня 2017 року, провадження за клопотаннями засудженого ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8 об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25 вересня 2017 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено з підстав того, що засуджений ОСОБА_7 не відноситься до осіб на яких поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році».

Не погоджуючись з таким рішенням суду,засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та звільнення його від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд, відмовляючи йому в клопотанні, не врахував, що він відноситься до осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, так як він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а тому на нього поширюються положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів не може визнати ухвалу суду законною, оскільки суд, допустивши неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передчасно відмовив засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання, оскільки не з`ясував обставини справи та, не прийняв рішення за клопотанням ОСОБА_8 , яка є матір`ю засудженого ОСОБА_7 .

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Волноваського районного суду Донецької області, від 3 березня 2015 року, за ст. 414 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, і саме від відбування цього покарання ОСОБА_7 ставить питання про його звільнення на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» (а. п. 1, 17 18).

Суд, вирішуючи питання про можливість застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_7 , виходив з того, що ОСОБА_7 є засудженим за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області, від 3 березня 2015 року, що не узгоджується з матеріалами провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що до суду першої інстанції надійшло два клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання по амністії, а саме клопотання самого засудженого ОСОБА_7 та клопотання його матері ОСОБА_8 , провадження по яких ухвалою, від 12 вересня 2017 року, були об`єднані в одне провадження (а. п. 6).

У той же час, ухвала суду не містить рішення прийнятого судом за клопотанням поданим ОСОБА_8 матір`ю засудженого ОСОБА_7 .

Також з матеріалів провадження вбачається, що суд, відмовляючи у звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», виходив з того, що матеріали провадження та особової справи не містять доказів за яких на ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», зокрема відсутні дані, що засуджений ОСОБА_7 є учасником бойових дій.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , звертаючись з клопотанням про застосування відносно нього амністії, не зазначив підстави з яких до нього може бути застосована амністія, проте клопотання матері засудженого та матеріали провадження мають відомості, що ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 414 ч. 2 КК України, за яке він відбуває покарання, міг нести військову службу та брати безпосередню участь в антитерористичній операції, а тому можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання по амністії підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», залежить від наявності у ОСОБА_7 факту несення ним військової служби та прийняття ним участі в антитерористичній операції та наявності у нього статусу учасника бойових дій.

Суд першої інстанції, перевіряючи відомості про засудженого ОСОБА_7 щодо наявності в нього статусу учасника бойових дій, обмежився лише дослідженням матеріалів провадження та особової справи засудженого, у той час як положення ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» зобов`язують суди у разі відсутності необхідних відомостей про особу отримати такі відомості за запитом суду.

Матеріали провадження не містять відомостей, що суд першої інстанції звертався до відповідних органів з метою отримання даних щодо несення ОСОБА_7 військової служби в зоні проведення антитерористичної операції, прийняття ним участі у такій операції та наявності у ОСОБА_7 статусу учасника бойових дій.

За таких обставин суд, допустивши неповноту судового розгляду, не з`ясувавши обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, істотно порушив вимоги ст. 370 КПК України, як кримінального процесуального закону.

Скасовуючи ухвалу суду за наведених обставин, колегія суддів, виходячи з того, що судом першої інстанції не досліджувались і не оцінювались докази в обгрунтування клопотання засудженого ОСОБА_7 , вважає необхідним призначити по справі новий судовий розгляд, приймаючи до уваги ще й те, що суд першої інстанції не прийняв ніякого рішення за клопотанням ОСОБА_8 , матері засудженого ОСОБА_7 , про звільнення її сина засудженого ОСОБА_7 , від відбування покарання по амністії.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 410; 412; 415; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25 вересня 2017 року, якою засудженому за вироком Волноваського районного суду Донецької області, від 3 березня 2015 року, за ст. 414 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ОСОБА_7 відмовлено у звільненні від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та, призначити новий судовий розгляд у Шосткинському міськрайонному суді Сумської області іншим складом суддів.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4