Справа №489/2/15-к 14.03.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001803, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2017 року.

Обвинувачений: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.304 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.

Просить вирок суду змінити, пом`якшити йому покарання, застосувати ст. 69 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2017р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України та призначено йому покарання:

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/331/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст. 186 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.304 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Постановлено на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 15.05.2014р. по 14.07.2014р.за два дні позбавлення волі ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи обвинуваченого.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував обставини, які пом`якшують покарання (перебування у шлюбі, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, позитивні характеристики, наявність постійного місця роботи, тяжке захворювання).

Стверджує, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Окрім того, зазначає, що суд першої інстанції застосовуючи ст. 72 КК України, безпідставно не визначив остаточний термін покарання, яке він повинен відбути.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 , 05.04.2014, приблизно о 14:30год. за попередньою змовою з іншою особою, з метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , підійшли до малолітньої ОСОБА_8 та із погрозою застосування до останньої насильства, заволоділи двома золотими сережками вагою 2,46 гр., вартістю 660,47 грн., які належали її матері - ОСОБА_9 .
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що достовірно знаючи про те, що зазначена особа є неповнолітньою, запропонував останній відкрито викрасти чуже майно, на що вона дала свою згоду, тим самим втягнув останню в злочинну діяльність та при вищевказаних обставинах вчинили грабіж.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, що відносяться до тяжких злочинів, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відшкодування збитків, обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання : за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки , що є мінімальними розмірами, передбаченими санкціями ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності. Звільнився по відбуттю строку покарання 17.06.2013р. , однак на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкі злочини.

Злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 вчинив щодо малолітньої дитини. Окрім того вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 304 КК України (втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність). Вищенаведене вказує на значну суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_5 злочинів.

Посилання апелянта, як на підстави для пом`якшення покарання на те, що він одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, працює, позитивно характеризується за місцем проживання не зменшує суспільну небезпечність вчинених ним злочинів.

Враховуючи викладене, Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вищевказаних обставин такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого на наявність тяжкого захворювання не є слушними, оскільки при необхідності відповідна медична допомога ОСОБА_5 може бути надана в установі виконання покарання. Крім того, апелянтом не надано суду апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження доводу щодо неможливості отримання ним такої допомоги в установі виконання покарання.
Відповідно до ст. 8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.

Таким чином, в установах попереднього ув`язнення та установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Чинне законодавство (ч.2 ст. 84 КК України) встановлює можливість звільнення від покарання чи його подальшого відбування особи, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

З огляду на наведене, Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства. Покарання, призначене за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Твердження обвинуваченого відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не визначив йому остаточний термін покарання, який він має відбути, є не обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції відповідно до ст.72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахував в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 15.05.2014р. по 14.07.2014р. Порушене апелянтом питання вирішується після набрання законної сили вироку суду, в порядку звернення судового рішення до виконання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2017р. відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: