№ провадження 11-кп/781/177/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0009473 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-20.03.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 30.04.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України, до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року та призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки. Таким чином, невідбута ОСОБА_6 частина покарання за вказаним вироком становить 2 роки позбавлення волі. Тому, з урахуванням положень ч.4 ст.71 КК України призначене судом остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, повинно перевищувати 2 роки позбавлення волі. В той же час, суд І інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, не врахував положення ч.4 ст.71 КК України та призначив остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, що не перевищує невідбуту обвинуваченим частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 25.09.2015 року близько 10.12 год., перебуваючи в приміщенні ТОВ «Вересень плюс», магазин «Файно маркет №13», який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Волкова 11, к. 1, діючи умисно, повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку торгового залу одну товару на загальну суму 193, 70 грн. З місця вчинення злочину з викраденим ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вересень плюс» матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 05.04.2016 року близько 11.40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ», який розміщений по вул. Великій Перспективній 50 в м. Кропивницький, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, шляхом вільного доступу, викрав товару на загальну суму 217, 60 грн. З місця вчинення злочину з викраденим ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 11.04.2016 року приблизно о 10.39 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ», який розміщений по вул. Великій Перспективній 50 в м. Кропивницький, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав товару на загальну суму 288,60 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 29.05.2016 близько 15.30 год., ОСОБА_6 перебував в приміщенні магазину «Одяг та взуття», що належить ФОП ОСОБА_9 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Побачивши на торгівельних стійках чоловічі джинси, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення останніх. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, цілеспрямовано та з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із торгівельної стійки чоловічі джинси ТМ «KENVIV» синього кольору, вартісттю 410 грн., які сховав собі під куртку, в яку в той час був одягнений. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 410 грн.
Крім того, 24.06.2016 року близько 11.00 год. ОСОБА_6 перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, 35/54. Побачивши на поличці точилку для ножів фірми «Vinzer», у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення вказаної точилки для ножів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, цілеспрямовано та з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиці та взяв точилку для ножів фірми «Vinzer», вартісттю 523 грн., не розраховуючись, вийшов з приміщення магазину. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 523 грн.
Крім того, 13.09.2016 року ОСОБА_6 знаходячись в торговому залі ТОВ «Оптторг-15» - магазин «Продукти №111», що розташований за адресою: м. Кропивницький, провулок Фортечний, 19, проходячи повз полиць стелажу у відділі лікеро-горілчаних виробів, у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення пляшки коньяку «Легенда Вірменії три зірки», об`ємом 0,5 літрів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно,з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав пляшку коньяку «Легенда Вірменії три зірки», об`ємом 0,5 літрів, вартістю 225,90 грн., яку сховав до кишені куртки, в яку в той час був одягнений. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Оптторг-15» - магазин «Продукти №111» матеріальну шкоду на суму 225,90 грн.
Провівши судове слідство в обсязі дослідження характеризуючих даних обвинуваченого, заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки учасниками судового провадження, в тому числі самим прокурором не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів, відповідно до ст.404 КПК України, не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, кваліфікувавши його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, що стосується призначеного ОСОБА_11 покарання, то, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_11 скоїв кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії середньої тяжкості, з корисливих мотивів, раніше був засуджений, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, має не зняту та непогашену судимість, вчинив ряд крадіжок в період відбування покарання, а тому призначене йому покарання колегія суддів вважає м`яким, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання, негативно характеризується за місцем проживання; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - відсутні; колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей КК України, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у розмірі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Згідно з вимогами ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому частиною четвертою цієї статті визначено, що о статочне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до приписів п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 30.04.2015 року був засуджений Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, не врахував положення ч.4 ст.71 КК України та призначив остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, що не перевищує невідбуту обвинуваченим частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року.
При цьому, колегія суддів враховує те, що останній характеризується посередньо, не одружений, не працює, кримінальні правопорушення вчиненні в період іспитового строку, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обтяжуючи покарання обвинуваченого обставини відсутні, а тому колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та яке буде перевищувати невідбуту обвинуваченим частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року.
Згідно з приписами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1-ої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленніського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскарженим до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку апеляційного суду.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2