Провадження № 11-кп/792/238/18
Справа № 675/1460/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ізяславського районного суду від 15 грудня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Ізяславського районного суду від 15 грудня 2017 року,

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працює, не має судимостей,

визнаний винуватим за ч.2 ст.289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік.

Згідно зі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Слобідка Острозького району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитиу, з середньою освітою, не працює, не має судимостей,

визнаний винуватим за ч.2 ст.289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік.

Згідно зі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

За вироком суду, 28 лютого 2017 року, перебуваючи в с. Лючин Острозького району Рівненської області, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 домовилися про викрадення автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , що на той час перебував у лісовому масиві поблизу села Півнева Гора Ізяславського району і належав на праві володіння ОСОБА_11 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, близько 23-ї години, взявши із собою ОСОБА_12 , якому вони не повідомили про свої наміри, обвинувачені на автомобілі «Фольксваген Джета» прибули до місця знаходження автомобіля ВАЗ та відбуксирували його до с. Лючин Острозького району Рівненської області, де залишили неподалік села, демонтувавши попередньо частину деталей автомобіля.
Цими протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 26 320 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, просив вирок суду змінити у зв`язку неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Стверджував, що призначаючи обвинуваченим покарання за ч.2 ст.289 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, або без такої, суд всупереч вимогам ст.65 КК України в резолютивній частині вироку не прийняв рішення щодо застосування додаткового покарання і відповідно у мотивувальній частині не навів жодних мотивів.

Ураховуючи викладене, просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_13 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна кожному, від відбування якого звільнити їх на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги про скасування вироку суду, заперечення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і їх захисника ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, правильність кваліфікації їх дій, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю досліджених та викладених у вироку доказів і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

При обранні обвинуваченим виду та міри покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання обвинуваченим призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим визнано їх щире каяття та добровільне відшкодування заподіяних збитків.

З урахуванням викладеного, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.289 КК України та можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим звільнив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України.

Вимоги ст.77 КК України, які є імперативними нормами, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням допускають призначення додаткових покарань лише у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю та позбавлення військового спеціального звання, рангу або кваліфікаційного класу. Тому місцевий суд, застосовуючи положення ст.75 КК України, позбавлений був можливості призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з відсутністю у вироку рішення щодо призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна є надуманими і на увагу не заслуговують.

Керуючись ст.ст.407, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Ізяславського районного суду від 15 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2