23.10.2017
Справа № 494/1004/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представник обвинуваченого ОСОБА_5
перекладача - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000766 від 06.09.2017 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин країни В`єтнам, посвідка на постійне місце проживання на території України відсутня, фактичне місце мешкання: нежитлові приміщення комплексу будівель та споруд колишньої « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з особою, матеріали провадження якого виділено в окреме провадження (далі - Особа1) та іншими невстановленими особами, з метою незаконного вирощування конопель для подальшого збуту вирішили організувати незаконне вирощування рослин коноплі з метою подальшого збуту. Приблизно 25.04.2017 року, точна дата та час в ході досудового не встановлено, ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , куди заздалегідь були перевезені саджанці рослини Канабісу у горщиках невстановленими особами. Далі ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне вирощування конопель з метою збуту, перебуваючи в приміщенні будинку, розташованого за вищевказаною адресою, виконуючи відведену йому Особою1 та іншими невстановленими особами, роль догляду за рослинами, обладнавши приміщення будинку, де вже знаходилися саджанці рослини канабісу, електроосвітленням з метою доведення їх до стадії дозрівання. Під час проведення обшуку у вищезазначеній будівлі виявлено нежитлові приміщення, обладнані для вирощування наркотичних речовин рослинного типу, також виявлено та вилучено 106 обрізаних кущів та 146 саджанців рослини канабісу.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному вирощування конопель за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 310 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, Нгуен Гуанг Кам скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 310 КК України, тобто незаконному вирощування конопель за попередньою змовою групою осіб з метою збуту.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні 23.10.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 310 КК України та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченим злочин за частиною другою статті 310 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання підсудного Нгуен Гуанг Кам передбачених статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання підсудного Нгуен Гуанг Кам передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 310 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Обвинувачений ОСОБА_4 просив не позбавляти його волі та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій. Захисник просив застосувати до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України та не позбавляти волі.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Водночас, щодо можливості застосування ст.69 КК України, то суд вважає зазначити наступне:
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох)обставин,що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Аналізуючи по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вбачає, що останній раніше не судимий, має двох неповнолітніх дітей. Також суд враховує ту обставину, що ОСОБА_4 фактично займався вирощування рослин канабісу лише 2 дні. Прокурор зазначив, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину та встановленню інших осіб, причетних до його скоєння. Проте, посвідки на постійне мешкання обвинувачений не має та перебуває в Україні нелегально.
Таким чином з урахуванням наявності підстав, які зазначених у ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого та виходячи з вивчення особи винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст.310 КК України застосувати стосовно ОСОБА_4 вимоги ст.69 КК України та визначити йому остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, відсутності посвідки на постійне місце проживання на території України, тяжкості вчиненого ним злочину відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаялися у скоєному та сприяв активному досудовому розслідуванню, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки фактичною ізоляцією від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст..69 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлений.
Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1979 гривень 20 копійок за проведення експертизи №1215-Х від 28.07.2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 369, 374 КПК України, ч. 2 ст. 310 КК України ,суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із застосуванням ст. 69 КК України.
ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі.
Строк відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 23.10.2017 року.
З 29.04.2017 року по 20.06.2017 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України (діючого на час перебування під вартою) необхідно зарахувати строк попереднього ув"язнення обвинуваченого ОСОБА_7 до призначеного строку покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати у строк відбуття покарання час перебування під вартою з 21.06.2017 року по 22.10.2017 року відповідно до вимог діючого КК України.
Стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за експертизу у розмірі 1979 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят девять) гривень 20 копійок на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1