Справа № 174/452/16-к
п/с № 1-кп/174/11/2017
ВИРОК
03 жовтня 2017 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилася в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, пенсіонер, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 13.09.2015 р., близько 09.00 години 30 хвилин, рухався по вул. Жовтневій (вул. ім. Ю.М. Устенка), у м. Вільногірську Дніпропетровської області, на технічно справному автомобілі «ВАЗ 2105» державний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорту, належить ОСОБА_8 , від вул. Зеленої, м. Вільногірськ Дніпропетровської області, в напрямку перехрестя вул. Леніна (вул. Центральна) з вул. ім. Ю.М. Устенко, м. Вільногірськ Дніпропетровської області, в умовах необмеженої видимості, при денному освітленні, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, рухаючись зі швидкістю 5-10 км/год., не переконавшись у безпечному виконанні свого маневру, пов`язаного з виїздом і пересіченням головної дороги - вул. Центральна, проігнорувавши дорожній знак п.2.1, не побачив ОСОБА_4 , яка рухалася на велосипеді «Україна», по головній дорозі у напрямку вищевказаного перехрестя від вул. Гагаріна, в напрямку вул. Степова, в результаті чого на відстані 3,23 м. від правої межі проїжджої частини вул. ім. Ю.М.Устенка за перехрестям з вул. Центральна м. Вільногірська Дніпропетровської області та допустив зіткнення з велосипедом ОСОБА_4 .
Своїми діями ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2105» державний номер НОМЕР_1 , грубо порушив п.п.1.3; 1.5; 2.3 б) 16.1., дорожній знак п.2.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків…».
2.3. б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі».
16.1. «Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутність регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету.».
Дорожній знак: 2.1. «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8.- транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Порушення ОСОБА_7 , пункту 16.1. Правил дорожнього руху України, призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: «Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету» та дорожній знак 2.1. «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8.- транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому великої та малогомілкової кісток лівої гомілки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, внаслідок порушення правил безпеки руху, спричинив середньої тяжкості ушкодження ОСОБА_4 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину в скоєнні злочину визнав частково, розкаявся та показав, що 13 числа 2015 року, місяця не пам`ятає, вранці, виїхали з лікарні о 09.30 год., світило сонце, їхали на автомобілі ВАЗ 2105, по другорядній дорозі. В машині, крім нього були дитина з матір`ю та їх бабуся - ОСОБА_9 . Доїхали до знаку «поступися дорогою», призупинився, але повністю не зупинився. Подивився вправо, вліво, нікого не бачив. На перехресті, коли трохи пересік головну дорогу відбулося зіткнення. Вулицю Центральну (Леніна) повністю не пересік. Побачив, що збив велосипедиста, однак жінка була жива. Після удару ОСОБА_10 , яка сиділа поруч, сказала: «Звідки взявся велосипедист?» Потерпіла вдарилася в лобове скло і сповзла по машині. Він її побачив, коли та упала на капот. Їхав зі швидкістю приблизно 20 км/год. Видимість на ліво-направо була не обмежена. До потерпілої не виходив, до неї вийшла сусідка. Моментально приїхала машина «швидкої допомоги», потім приїхали працівники ДАІ. Знак «поступися дорогою» був перед перехрестям. Не заперечує, що внаслідок зіткнення була завдана шкода здоров`ю потерпілої, йому шкода завдана не була. Цивільний позов не визнає.
Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала, що 13 вересня 2015 року, після 09.00 години ранку, виїхала на велосипеді «Україна», 1985 року випуску, на город. На велосипеді було відро, секатор та пусті мішки. Їхала від вулиці Гагаріна в сторону вул. Степової, по вулиці Леніна, по проїзній частині ближче до бордюру, з правої сторони. Коли під`їжджала до перехрестя вулиці Центральної (Леніна) та Устенка, приблизно о 09.30 годині, подивилась по сторонам, не доїжджаючи до перехрестя її збив ОСОБА_11 . Його помітила за пів метра до зіткнення. Він їхав з боку старої лікарні вул. Садової, в сторону старого ринку вул. Промислова. Знаки були з боку ОСОБА_11 «поступися дорогою». Удар був в ліву сторону, упала на праву сторону, була зламана нога. Це було за межами «зебри» на проїзній частині. В результаті удару вона опинилась на капоті, головою розбила йому лобове скло. Після зіткнення він протяг її ще 13.5 м., вона опинилась біля хвіртки житлового будинку, біля ветеринарної аптеки, велосипед відлетів на обочину, ремонту не підлягає. В машини був пошкоджений бампер, побите скло. Репетіло з машини не виходив, з машини вийшла ОСОБА_10 і сказала: «Куди ти прешся! Не бачиш куди їдеш?» Свідомість не втрачала, тому все пам`ятає. В машині крім ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , була ще молода жінка з дитиною, яка вийшла і сказала: «Ти що не бачив, що вона їде?». Репетіло при цьому стояв біля машини. Потім приїхала машина «швидкої допомоги», їй вкололи укол, наклали шину, доставили до лікарні, лежала в лікарні, в хірургічному відділенні, близько сорока днів, лежала на витяжці, так як був складний перелом. Це все потягло значні матеріальні затрати. Репетіло жодного разу не прийшов. Швидка приїхала сама, міліцію викликав невідомий чоловік, який потім пішов. Поданий цивільний позов, підтримує повністю, просить його задовільнити.
Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні показала, що в 2015 чи 2016 році, точної дати вона не пам`ятає, до обіду, вони разом з ОСОБА_7 , їхали з нової лікарні, везли правнука після операції, вона сиділа на передньому сидінні біля водія, доїхали до старої лікарні. Пригальмували, подивились на ліво, на право ніяких перешкод не було, майже переїхали перехрестя і раптом хлопок зачепили на пішохідному переході, на «зебрі», жінку, яка рухалась на велосипеді. Вона відлетіла на тротуар з велосипедом. В наслідок удару, в машині вилетіло скло, жінка впала на капот, а потім зсунулася з нього на землю, в метрах 5-10 сиділа на асфальті. Вона підійшла до потерпілої і сказала їй: «Треба ж дивиться» та запитала чи потрібна допомога, на що та відповіла, що ні. Сказала: «Давай я тобі допоможу підвестися», але потерпіла заойкала, в неї була травмована нога. Через хвилин 5-10 приїхала машина швидкої допомоги, хто її викликав не знає. В цей час потерпіла сиділа на тому ж місці, на асфальті. ЇЇ погрузили на носилки, велосипед теж погрузили в машину швидкої допомоги.
Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні показав, що в момент виникнення транспортної пригоди він рухався зі сторони старого ринку та проходив біля будівлі Пенсійного фонду, в метрах 10-15 від нього, тому він чітко все бачив. Це було в вересні 2015 року, близько 10-11 години, велосипедист рухався по головній дорозі вулиця Центральна (Леніна), зі сторони старої лікарні, по вулиці Жовтневій рухався автомобіль червоного кольору зі швидкістю приблизно 20 км/год, в напрямку старого ринку, поворотів не включав. Момент зіткнення був на перехресті, в результаті удару велосипед відкинуло за пішохідну лінію, жінку викинуло на капот, потім вона зсунулась з нього. Водій, коли вийшов з машини почав її оглядати, до потерпілої не підходив, він пішов викликати швидку допомогу, тому не бачив чи в подальшому він підійшов до неї. Машина їхала по другорядній дорозі та не змінювала швидкості руху перед перехрестям.Зіткнення відбулося більш до правого краю дороги. Пішохідний перехід знаходиться приблизно за 3 метри від перехрестя.
Крім показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_7 , знайшла своє об`єктивне підтвердження в зібраних по справі доказам, які є достовірними та допустимими, а саме :
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.09.2015 року, проведеного в м. Вільногірську Дніпропетровської області, за участю понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в присутності ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , встановлено, що місцем дорожньо-транспортної події є перехрестя вулиць Леніна та Жовтневої, напрямок до міського суду, пішохідний перехід, перехрестя нерегульоване. Проїзна частина горизонтальна ділянка. Покриття дороги асфальтоване, стан покриття - сухе чисте. Розташування транспортних засобів на місці події: ВАЗ 2105 червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , на проїзджій частині дороги по вул. Жовтневій одразу за пішохідним переходом в напрямку міського суду. Перехрестя з вул. Леніна, 3,30 м. та 3,70 м. від пішохідного переходу. Переднє лобове скло автомобіля повністю розбите, маються залишки у вигляді маленьких частин скла. На передній правій частині капоту, біля фари невеликі вм`ятини та подряпини, капот трохи подряпаний. На перехресті на проїжджій частині на асфальті, по вулиці Жовтневій в напрямку міського суду залишені сліди гальмування передніми та задніми колесами. Довжина сліду 12,10 м. та 11,70 м. (т.1, а.с.7-15).
- згідно висновку експерта № 419-Е від 16.03.3016 р., характер та локалізація ушкоджень, заподіяних потерпілій ОСОБА_4 - виявлені пошкодження у вигляді закритого перелому великої та малогомілкової кісток лівої гомілки. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів або при ударі о подібні. Експертних даних для більш конкретного визначення характеру травмуючого чинника не мається. Безпосередній механізм заподіяння ушкоджень не виключена можливість при дорожньо-транспортній пригоді. Давність утворення ушкоджень може відповідати терміну вказаному у медичних документах. Виявлені пошкодження у вигляді закритого перелому великої та малогомілкової кісток лівої гомілки відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня ( п.п.2.2.2. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року) (т.1 а.с.22-24).
- відповідно до висновку № 2004-16 судової авто технічної експертизи від 07.07.2016 року, які базуються на показах велосипедиста ОСОБА_4 (Варіант №1) - дії водія автомобіля «ВАЗ-2105» ОСОБА_7 , регламентувались вимогами дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та п.16.11. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, рухаючись по другорядній дорозі, він повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Велосипедист ОСОБА_4 , наближаючись до перехрестя по головній дорозі, мала перевагу відносно водіїв транспортних засобів, які наближались до перехрестя по другорядній дорозі. А з моменту виникнення небезпеки для руху, повинна була негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами знаку п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «ВАЗ-2105» ОСОБА_7 , мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.16.11. дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.
Дії водія автомобіля не відповідали вимогам п.16.11. дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України» та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Виходячи з показань водія ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 (Варіант №2), експертом вирішити питання поставлені на дослідження не надалось можливим, окрім питання №6, на яке експертом дана відповідь, що велосипедист ОСОБА_4 , мала технічну можливість запобігти ДТП при виконанні вимог п. 10.1 ПДР (т.1, а.с. 36-43).
Докази, зібрані на досудовому слідстві, досліджені в суді та наведені вище, суд приймає у якості допустимих, достовірних та достатніх доказів по справі, оскільки вони отримані в законний спосіб, логічно взаємопов`язані, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють однин одного.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 передбаченою ст. 67 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав частково, в скоєному не розкаявся, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, на утриманні неповнолітніх дітей немає.
Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керувати транспортним засобом, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оцінюючи зібрані на досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази, суд критично оцінює позицію захисту про виключення з обвинувачення п.1.3, 1.5, 2.3 б) ПДР, так як в ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_7 їх порушив, виходячи з того, що п. 1.3 та п.1.5 відносяться до загальних положень ПДР, а п. 2.3 б) до обов`язків водіїв механічних транспортних засобів, тобто є загальнообов`язковими для всіх водіїв без виключення.
Також суд не погоджується з позицією захисту, з приводу не встановлення місця зіткнення, виходячи з того, що письмовими доказами по справі, які суд визнав допустимими, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.09.2017року з доданими до нього фототаблицями та схемою, яка складалася в присутності обвинуваченого та понятих, чітко визначено місце події, яке і зазначено в пред`явленому обвинуваченні. Не погоджується і з тим, що вирішальним для справи є факт можливості уникнення ДТП самою потерпілою, оскільки суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення, а дана обставина не має суттєвого значення для встановлення у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікації його дій.
Згідно п.10. ст.56 КПК України, потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Потерпілу ОСОБА_4 , визнано судом цивільним позивачем по даній справі, а тому відповідно до вимог ст.ст. 61,128 КПК України, вона має право подавати та підтримувати цивільний позов.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, суд вважає, що цивільний позов, який заявлений у визначений законом строк, потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 6362, 37 коп. (шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 37 коп., підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки вина обвинуваченого повністю доведена, а розмір матеріальної шкоди підтверджується належними та допустимими доказами.
Згідно положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що сума відшкодування моральної шкоди повинна відповідати фактично заподіяній моральній шкоді, та з урахуванням матеріального стану обвинуваченого, який на час розгляду справи є пенсіонером, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає відшкодування моральної шкоди позивачу обґрунтованим у розмірі 5000 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої понесених останньою витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України відносяться витрати на правову допомогу.
Приймаючи до уваги об`єм правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 у кримінальній справі, суд вважає обґрунтованими, документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, які і потрібно стягнути з обвинуваченого.
Відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 2004-16-22 від 07.07.2016 року в сумі 1057 грн. 20 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Оскільки судові витрати за проведення судово-медичної експертизи відсутні, так як вона була безоплатною, то стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , вони не підлягають.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме: автомобіль ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 371-376, 395 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу, в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки.
Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 6362, 37 коп. (шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 37 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 , витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень та витрати на правову допомогу в розмірі - 3000 (три тисячі) гривень.
В іншій частині цивільного позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 2004-16-22 від 07.07.2016 року в сумі 1057 грн. 20 коп., на користь держави.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль ВАЗ 2105 державний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1