Справа № 369/3066/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/337/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 17 10.04.2018

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 24.12.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 22 травня 2016 близько 22-00 год. (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до огородженої території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, маючи на меті знищення житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, шляхом підпалу, вартість якого станом на 22.05.2016 становила 924 521,00 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , із якою в ОСОБА_8 склались неприязні відносини, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перестрибнувши через паркан проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 .
У подальшому, підійшовши до будинку, розташованого за вищевказаною адресою, по драбині проник на горище будинку, де свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню, а саме за допомогою заздалегідь заготовленої та принесеної із собою запальнички та паливно-мастильних матеріалів, які знайшов на території вказаного домоволодіння, бажаючи знищення всього житлового будинку, підпалив горище будинку, чим спричинив пожежу, внаслідок якої було пошкоджено належне ОСОБА_9 майно, а саме: частково знищено перекриття будинку площею 0,5 м2, загальна вартість відновлювальних робіт для повної ліквідації наслідків пожежі, спричиненої ОСОБА_8 , становить 2 347,00 грн. Після чого, переконавшись, що полум`я розгорілось, намагався залишити територію вказаного домоволодіння.
Крім цього, 22.05.2016 близько 22-00 год. (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на знищення чужого майна шляхом підпалу, а саме житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою вартістю 924 521,00 грн. станом на 22.05.2016, який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , із якою в ОСОБА_8 склалися неприязні відносини, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, по драбині проник на горище будинку, де свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню, а саме за допомогою заздалегідь заготовленої та принесеної із собою запальнички та паливно-мастильних матеріалів, які знайшов на території вказаного домоволодіння, бажаючи знищення всього житлового будинку, підпалив горище будинку за вищевказаною адресою, чим спричинив пожежу, внаслідок якої було пошкоджено належне ОСОБА_9 майно, а саме: частково знищено перекриття будинку площею 0,5 м2, загальна вартість відновлювальних робіт для повної ліквідації наслідків пожежі, спричиненої ОСОБА_8 , становить 2 347,00 грн. Після чого, переконавшись, що полум`я розгорілось, намагався залишити територію вказаного домоволодіння.
Однак, ОСОБА_8 не зміг закінчити злочин із причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений мешканцями сусідніх будинків, які в подальшому самостійно ліквідували пожежу, при цьому виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім того, 24.12.2016 близько 11-00 год. (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, маючи на меті знищення житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, шляхом підпалу, вартість якого станом на 24.12.2016 становила 962 219,00 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , із якою в ОСОБА_8 склались неприязні відносини, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 .
У подальшому, підійшовши до тильної сторони будинку, розташованого за вищевказаною адресою, з метою його знищення шляхом підпалу, невстановленим предметом розбив віконне скло будинку та через зазначене вікно проник до однієї з кімнат, бажаючи знищення усього житлового будинку, використавши джерело вогню, а саме сірники, заздалегідь заготовлені та принесені із собою, підпалив книги та зошити, які знайшов у будинку, чим спричинив пожежу у вказаному будинку, внаслідок якої навмисними діями ОСОБА_8 було пошкоджено належне ОСОБА_12 майно, а саме: пошкоджено стіни, віконні коробки, підвіконня, радіатори, шпалери, побутові прилади, меблі, загальна вартість відновлювальних робіт для повної ліквідації наслідків пожежі спричиненої ОСОБА_8 становить 14 354,00 грн. Після чого, переконавшись, що полум`я розгорілось, залишив вказаний будинок.
Крім цього, 24.12.2016 близько 11-00 год. (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на знищення чужого майна шляхом підпалу, а саме житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою вартістю 962 219,00 грн станом на 24.12.2016, який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , із якою в ОСОБА_8 склалися неприязні відносини, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі шляхом застосування джерела вогню, а саме за допомогою заздалегідь заготовлених та принесених із собою сірників, підпалив книги та зошити, які знайшов у будинку, чим спричинив пожежу у вказаному будинку, внаслідок якої навмисними діями ОСОБА_8 було пошкоджено належне ОСОБА_12 майно, а саме: пошкоджено стіни, віконні коробки, підвіконня, радіатори, шпалери, побутові прилади, меблі, загальна вартість відновлювальних робіт для повної ліквідації наслідків пожежі спричиненої ОСОБА_8 становить 14 354,00 грн. Після чого, переконавшись, що полум`я розгорілось, залишив вказаний будинок.
Однак, ОСОБА_8 не зміг закінчити злочин із причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений мешканцями сусідніх будинків, які в подальшому самостійно ліквідували пожежу, при цьому виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_8 . Покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України у виді трьох років позбавлення волі та за ч.1 ст.162 КК України у виді двох років обмеження волі. Ухвалити рішення, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст.162 КК України до двох років обмеження волі, за ч. ст.15 ч.2 ст.194 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати засудженим до трьох років трьох місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Вказує, що суд в порушення вимог закону, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за ч.1 ст.162 КК України та за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України двічі призначено покарання, що призвело до призначення обвинуваченому незаконного покарання.
В апеляційній скарзі прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.1 ст.162 КК України та за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Визнати повторність злочинів обставиною, яка відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_8 . В решті вирок суду залишити без змін.
Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що призвело до призначення покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Вказує, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_8 упродовж нетривалого проміжку часу вчинив кілька епізодів кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкий злочин, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, при цьому судом призначено ОСОБА_8 покарання наближене до мінімального розміру покарання, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану заступником прокурора апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу місцевого прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, доводи прокурорів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.
Статтею 33 КК України визначено, що сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
В порушення зазначених вимог закону, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за ч. 1 ст. 162 КК України та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України двічі призначено покарання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Всупереч доводам захисника цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з вартості знищеного та пошкодженого майна, доведено наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Підстав для залишення позову без розгляду не вбачається.
Посилання прокурора місцевої прокуратури на те, що суд не визнав повторність злочинів обставиною, яка обтяжує покарання та не навів у вироку мотивів такого рішення не ґрунтуються на вимогах закону.
За змістом ст.32 КК України повторністю злочинів визначається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначено, що передбачені ст. 70 КК України правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Враховуючи, що окремі епізоди злочинної діяльності ОСОБА_8 , кримінальна відповідальність за які передбачена ч.1 ст.162, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України не мають самостійної санкції, а тому покарання за ними окремо не призначається, що повністю виключає наявність повторності злочинів.
Доводи прокурора про те, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості є безпідставними.
За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Мотивуючи призначене обвинуваченому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави вважати його м`яким за доводами апеляційної скарги прокурора
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, -
Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури задовольнити частково, а апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України у виді трьох років позбавлення волі та за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.162 КК України до двох років обмеження волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати ОСОБА_8 засудженим до трьох років трьох місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: