АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2103/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 641/8392/16-к
Категорія: ч.1 ст.286 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000808 провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає : АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 54795, 30 грн..

Як встановив суд ОСОБА_8 , 26 липня 2016 року приблизно о 12.00 год., керував технічно справним автомобілем « ВАЗ-2110» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту П. Григоренко зі сторони пр-ту Героїв Сталінграду в напрямку пр-ту Московського м. Харкова зі швидкістю приблизно 20-30 км/ч, діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил Дорожнього руху України, згідно яких водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво по ходу його руху, внаслідок чого ОСОБА_10 отримала закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині з зсувом, закритий перелом обох кісточок лівої гомілки з зсувом, вивих лівої стопи, які відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції змінити, цивільний позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт зазначила, що суд, не надав оцінку доказам щодо понесених потерпілою витрат на сплату коштів за договором про надання послуг на утримання. Крім того, апелянт зазначає, що у зв`язку з отриманими травмами від злочинних дій обвинуваченого, вона перебувала на лікуванні, знаходилася в безпорадному стані, а тому їй потрібна була стороння допомога і вона уклала зі своїм знайомим ОСОБА_11 угоду, відповідно до якої потерпіла сплачувала кошти. Всі ці наведені обставини, на думку потерпілої, не були досліджені судом першої інстанції, внаслідок чого було ухвалено незаконне рішення в частині цивільного позову.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та вважав за необхідне скасувати рішення суду в частині вирішення цивільного позову, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку районного суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу потерпілої належить задоволити частково з наступних підстав.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів потерпілої, колегія суддів погоджується з ними лише в частині неповноти дослідження судом предмету та підстав цивільного позову, поданого ОСОБА_10 ..
При цьому з урахуванням процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених положеннями ст. 408 КПК України, колегія суддів, з урахуванням відомостей щодо наявності встановленого причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та її шкідливими наслідками, які були заподіяні здоров`ю потерпілої, а саме наявність встановлених тілесних ушкоджень у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині з зсувом, закритого перелому обох кісточок лівої гомілки з зсувом, вивиху лівої стопи, які відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, вважає за необхідне збільшити розмір стягнення моральної шкоди в межах та розмірі позовних вимог, які були заявлені в суді першої інстанції, тобто до 50000 гривень.
Такий розмір відшкодування моральної шкоди, на думку колегії суддів є справедливим та розумним, що об`єктивно вбачається з характеру тілесних ушкоджень, необхідного лікування та відповідних моральних страждань, завданих потерпілій порушення нормальних життєвих зав`язків, фізичного болю, що об`єктивно призвело до зміни звичайного способу її життя, що також охоплюється моральними стражданнями.
Разом з тим, з урахуванням нових даних, які були досліджені судом апеляційної інстанції, а саме довідки отриманої на запит адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вбачає неповноту, поверховість та передчасність висновків суду, щодо відмови в частині позовних вимог, що стосуються стягнення з обвинуваченого витрат на сторонню допомогу потерпілій, які були понесені нею під час її лікування та реабілітаційного періоду.
Зазначені обставини обумовлюють необхідність скасування рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних , встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що передбачено як підстава для скасування судового рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 ст. 410 КПК України.
Згідно ст.2 КПК України завданнями саме кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність. (ст.7 КПК України).
Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тобто вироку в частині вирішенні цивільного позову заявленого потерпілим. При оголошенні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів потерпілої щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову та необхідності збільшення суми відшкодування завданої моральної шкоди, що обумовлює часткове задоволення її апеляційних вимог.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості і одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,3, 15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, рівності перед законом і судом, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, та збільшенню суми відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 до 50000 гривень, а в частині вирішення цивільного позову щодо відмови у стягненні 58800 гривень за надання послуг по догляду за потерпілою - скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; 408 ч.1 п.3; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п. 2, ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 - задоволити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільного позову - змінити.

На підставі п. 3 ч.1 ст. 408 КПК України збільшити суму відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Вирок в частині вирішення цивільного позову щодо відмови у стягненні 58800 ( п`ятдесяти восьми тисяч вісімсот) гривень за надання послуг по догляду за потерпілою ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в частині зміни вироку та залишення решти вироку районного суду без змін в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .