Справа № 214/3228/17
1-кп/214/195/18
У Х В А Л А

28 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001010 від 10.04.2017 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Головуючим суддею на обговорення учасників судового засідання поставлено питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики визначені ст.177 КПК України. При цьому просив врахувати, що на час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом не допитані свідки по справі.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, при цьому зазначив, що він не вважає обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення, однак вважає, що його необхідно утримувати під вартою до допиту свідка, якого безпосередньо вважає винним у вчиненні злочину. В свою чергу додав, що не відшкодування йому завданої шкоди є також підставною для утримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну своєму підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи це тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не обґрунтовані, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнає, на стадії досудового розслідування активно сприяв його розкриттю, про що зазначено в обвинувальному акті як на обставину яка пом`якшує покарання, має місце мешкання в м. Кривому Розі на праві оренди домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди від 28.03.2018 року, укладеним між обвинуваченим ОСОБА_5 та власником майна ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнає розмір шкоди завданий ним потерпілому та бажає його відшкодувати, однак не має на це можливості, оскільки перебуває під вартою, враховуючи, що останній є сиротою. Також просила врахувати, що сторона обвинувачення не забезпечує явку свідків обвинувачення до суду, чим затягує розгляд справи та порушує розумні строки її розгляду. Разом з тим, зазначила, що потерпілий ОСОБА_6 заперечує причетність її підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та просив суд його задовольнити.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню, а також, про відмову в задоволені клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому, з наступних підстав.

Відповідно до змісту ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. А відповідно до ч.3 цієї статті, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, строком на два місяці, тобто до 26 квітня 2018 року.

Частиною третьою ст. 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

А вимогами ч.5 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, а прокурором доведено наявність обставин, враховуючи стадію судового розгляду, а саме, що дане кримінальне провадження не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначеного ухвалою суду від 26 лютого 2018 року.

Однак суд вважає, що прокурором не доведено наявність обставин вважати, що раніше заявлений ним ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

При ходячи до такого висновку, судом враховано, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності продовження тримання останнього під вартою, враховуючи інші обставини, що встановлені судом при вирішенні попередніх питань доцільності продовження строку тримання його під вартою, які на теперішній час зменшилися.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоєв проти України», «Фельдман проти України»).

В свою чергу, приходячи до зазначеного вище висновку, суд також враховує положення ч.1,4 ст.194 КПК України та вважає, що прокурором не доведено обставин вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_5 , для запобігання ризикам, зазначеним в його клопотанні, буде недостатнім.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки прокурором чітко не зазначено та не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Однак, відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Натомість, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній раніше не судимий, в розумінні ст.89 КК України, має місце мешкання в м. Кривому Розі, що підтверджується договором оренди домоволодіння від 28 березня 2018 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що в клопотанні захисника ОСОБА_4 наведено достатньо підстав для зміни запобіжного заходу її підзахисному на домашній арешт, а отже останнє підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт, суд, окрім обставин зазначених в клопотанні захисника, враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілого, а також перебування обвинуваченого під вартою більше 10 місяців, без прийняття судом рішення по суті висунутого йому обвинувачення, та вважає необхідним покласти на останнього обов`язки визначені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід достатньо забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 202, 331, 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання, за адресою: будинок АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., строком на два місяці, тобто до 27 травня 2018 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- з`являтися на виклики суду, в разі неможливості з`явитися з поважних причин, заздалегідь повідомляти про це;

- не міняти місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без повідомлення суду.

- не відлучатися з міста Кривого Рогу без дозволу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу;

- утримуватися від спілкування зі свідками обвинувачення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно.

Головуючий суддя ОСОБА_1