Єдиний унікальний номер 219/1557/17
Номер провадження 11-кп/775/833/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги прокурора Артемівської місцевої прокуратури (далі - прокурор) та захисника ОСОБА_5 (далі захисник), яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 (далі обвинувачений) на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2017 р. яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2017 р.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська (нині м. Бахмут) Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1 ;

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 153 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 01 січня 2017 року о 04 год. 30 хв., у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у АДРЕСА_2 діючи умисно з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, здолавши супротив потерпілої ОСОБА_8 (далі потерпіла) задовольнив насильницькі проти її волі свою статеву пристрасть неприродним способом, після чого з місця скоєння злочину зник.

Внаслідок зазначених дій обвинуваченого потерпілій було спричинено тілесні ушкодження, а саме: синці на руках, обох колінних суглобах, правої поперекової області, правого стегна, садна колінних суглобів, розрив зв`язок 4-го пальця правої кисті, внутрішньої поверхні правого стегна, садно передодня піхви (утворилось від контакту з тупими твердими предметами, яким міг бути ніготь руки людини); які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

01 січня 2017 року приблизно 04 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_3 , після насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом у відношенні потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, повторно, підняв з підлоги жіночу сумку, яка належала потерпілій і яку вона впустила під час боротьби, та відкрито викрав з неї грошові кошти в сумі 100 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

На вказаний вирок прокурором та захисником подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор:

- вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні на підставі ст. 412 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону;

- зазначає, що судом першої інстанції в резолютивній частині вироку було обмежено періодом часу дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, при цьому не беручи до уваги чи набрав вирок законної сили або не набрав;

- вирок суду змінити в частині рішення про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник:

- вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості і підлягає зміні в сторону пом`якшення;

- вважає, що суд при призначенні покарання не врахував пом`якшуючі обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю злочину, його щире каяття і також не врахував інших пом`якшуючих обставин, про які було заявлено під час судового слідства, а саме те, що засуджений страждає на легку розумову відсталість і саме з цієї в нього є труднощі із працевлаштуванням та утворенням повноцінної сім`ї, його матеріальну залежність від інших осіб відсутність особистих коштів на харчування, сплату житло та інші потреби, його характеристику за місцем помешкання;

- прохає вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, призначивши обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та прохав апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та прохали її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого не оскаржуються, тому на підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено з кримінального провадження обвинувачений вчинив два тяжких кримінальних правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та проти власності, особу обвинуваченого, який вже притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини і злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, перебував на обліку в психоневрологічному диспансері до 05 грудня 2008 року з діагнозом: легка розумова відсталість з вираженим поведінковими порушеннями.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав його щире каяття; обставинами, що обтяжують його покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Так доводи захисника про те, що суд при призначенні покарання не врахував пом`якшуючі обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю злочину, його щире каяття є надуманими, оскільки спростовуються змістом мотивувальної частини вироку при викладенні мотивів призначення обвинуваченому покарання.

З тих же підстав не є слушними і доводи захисника про те, що засуджений страждає на легку розумову відсталість і саме з цієї причини в нього є труднощі із працевлаштуванням та утворенням повноцінної сім`ї, його матеріальну залежність від інших осіб відсутність особистих коштів на харчування, сплату житло та інші потреби, його характеристику за місцем помешкання.

Таким чином при призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів кримінальних правопорушень призначив обвинуваченому покарання в мінімальних розмірах санкції ч. 2 ст. 153 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, який відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є справедливим і не підлягає зміні в сторону пом`якшення.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції в резолютивній частині вироку було обмежено періодом часу дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, при цьому не беручи до уваги чи набрав вирок законної сили, або не набрав, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, оскільки з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині зазначаються рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, тобто кримінальним процесуальним законодавством при постановленні обвинувального вироку визначення строків дії запобіжного заходу не передбачено.

Таким чином допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства є підставою для зміни вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Артемівської місцевої прокуратури на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2017 р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2017 р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2017р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку із абзацу щодо рішення про запобіжний захід відносно ОСОБА_6 слова «але в будь якому випадку не більше ніж 60 днів, тобто до 30 вересня 2017 року».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: