АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/95/18 Справа № 199/2764/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пролетарське, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останні рази:

-17 березня 2015 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-24 грудня 2015 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільненого 03 червня 2016 року по відбуттю строку покарання;

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він будучи особою, раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

О 15 год. 25 хв.29 березня 2017 року ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Шолохова м. Дніпро, побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , котра розмовляла по мобільному телефону. В цей момент у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він почав її переслідувати.

Наблизившись до неї ззаду, він з кишені куртки ОСОБА_10 , витягнув мобільний телефон«Samsung Galaxу Note 1», вартістю 2000 грн., а коли його дії ОСОБА_9 були помічені потерпілою, яка попрохала повернути телефон, то він з місця злочину зник.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких вважав вину недоведеною. В апеляційному суді він відмовився від доводів апеляційної скарги в частині недоведеності його вини, та вказав, що щиро розкаюється у скоєному, більше не буде скоювати крадіжок, призначене покарання на його думку є занадто суворим, тому просить пом`якшити покарання, застосувати Закон про амністію.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого в апеляційній скарзі, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та застосувати щодо ОСОБА_9 ст. 69 КК України.

В обґрунтування зазначає, що обвинувачений вину фактично визнав повністю, розкаявся, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Потерпіла не наполягала на суворому покаранні. Його діями тяжкі наслідки не спричинені.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін,а апеляційні скарги без задоволення, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_9 положення ст. 69 КК України, та положення ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність кваліфікації його дій в апеляційних скаргах в теперішній час не оспорюються, а тому у відповідності до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час досудового слідства, та в судовому засіданні, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи, - не виявлено.
Доводи обвинуваченого та захисника про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд належно вмотивував прийняте рішення, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких. Врахував суд і всі відомості про особу обвинуваченого, що він має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання, характеризується задовільно, не має постійного джерела доходу, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Судом враховано і той факт, що викрадене майно повернуто потерпілій.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочину.

Суд також вказав, що у вчиненому обвинувачений не розкаявся та неправдивими свідченнями намагався уникнути відповідальності за вчинене, що в свій сукупності доводить стійку антисоціальну спрямованість особи ОСОБА_9 .

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння крадіжок.

Доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення покарання із-за наявності на утриманні малолітньої дитини, позитивної характеристики за місцем проживання, та те, що він в апеляційному суді заявив, що щиросердно розкаявся у скоєному, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для пом`якшення покарання, остільки ОСОБА_9 повторно скоїв тяжкий злочин, неодноразово судимий за скоєння крадіжок, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до наживи.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, - 5 років позбавлення волі.

За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав для пом`якшення покарання, для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, колегія суддів не знаходить

Вимоги ОСОБА_9 про необхідність зарахування йому одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 29 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваним вироком останньому вже було зараховано строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вимоги ОСОБА_9 про необхідність зарахування йому одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 червня 2017 року по 30 січня 2018 року не підлягають задоволенню, оскільки саме до 20.06.2017 року включно, діяли вимоги Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також, немає підстав і для застосування до нього Закону України « Про амністію», остільки він неодноразово судимий, в тому числі і за тяжкі злочини та знову скоїв тяжкий злочин,в зв`язку з чим, незважаючи на наявність на його утриманні малолітньої дитини, він не є тією особою, до якої може бути застосовано даний Закон.
Отже апеляційні скарги ОСОБА_9 та його захисника не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_9 ,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4