23. 11. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , накладний Постановою слідчого в межах кримінальної справи №20-1960, порушеної за Постановою Київського транспортного прокурора за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Заявник в судовому засіданні подане клопотання підтримав, з підстав зазначених у клопотанні та просив про його задоволення.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2001 року ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .
Так, 07.09.2007 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_5 - з другого було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Зазначений правочин завірений приватним нотаріусом ОСОБА_6 (серія BET №681199, зареєстрований під номером 5938).
Постановою Київського транспортного прокурора було порушено кримінальну справу № 20-1960 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 ККУ, у зв`язку з підробленням невстановленою слідством особою зазначеного Договору купівлі-продажу від 07.09.2007 року.
Встановлено, що під час досудового розслідування в межах кримінальної справи № 20-1960, 23.01.2008 року слідчим на підставі ст.ст. 125, 126 КПК України (1960 року) винесено постанову про накладання арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2016 у справі № 752/4675/16-ц, яке набрало законної сили 08.12.2016 року, визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_5 - з другого, 07.09.2007 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92954034 від 26.07.2017 ОСОБА_3 є власником ? квартири АДРЕСА_1 .

Вбачається, що станом на даний час, слідчим відділом Солом`янського УП ГУНГІ України в м. Києві продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000804 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Вбачається, що на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2016 у справі № 752/4675/16-ц, з метою реалізації законного права власності, ОСОБА_3 , керуючись п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) звернувся з відповідними клопотаннями до слідчого та прокурора про скасування в порядку ст. 126 КПК України (1960 року) арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Так, згідно з листа Солом`янського управління поліції України в м. Києві № 55/87312 від 11.04.2017 року відмовлено в задоволенні заяви про скасування арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що арешт на вищевказане майно (квартиру АДРЕСА_1 ) було накладено з метою зупинення подальшого його відчуження.

Вбачається, що на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000804 продовжується, щодо ОСОБА_3 не виносилося постанови про притягнення його як обвинуваченого в порядку КПК України 1960 року, про підозру у вчиненні злочинів не повідомлено.

Таким чином вбачається, що на даний час відсутні правові підстави для накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки Договір купівлі- продажу від 07.09.2007 року, який є предметом злочину у зазначеному кримінальному провадженні, визнано Голосіївським районним судом м. Києва недійсним, що є достатньою юридичною підставою для подальшої реалізації раніше втраченого права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка в частині належить ОСОБА_3 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92954034 від 26.07.2017).

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, зважаючи на обставини справи вбачається, що на даний час відсутні підстави для арешту вищезазначеного майна, а тому подане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , накладний Постановою слідчого в межах кримінальної справи №20-1960, порушеної за Постановою Київського транспортного прокурора за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1