УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувшиу судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003321 від 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за погодженням з прокурором звернулася слідчий СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003321, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2017 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.10.2009 ОСОБА_5 , 1970 р.н., який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в приміщенні ТОВ «Адмін», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 26-а, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами у розмірі 30 000 доларів США, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 97301631 від 14.09.2017 встановлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано 1/2 частку нежилого приміщення ІІІ підвалу літ. А.(2)-2, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої він став на підставі договору купівлі-продажу № 750 від 30.08.2000. Також, ОСОБА_5 є власником 1/2 частки житлового приміщення, загальною площею 48,13 кв.м., житлова площа 27,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, з метою забезпечення цивільного позову, слідчий просила накласти арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , 1970 р.н.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Власник майна до суду не викликався відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка несе відповідальність за шкоду.

Як передбачено пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження. Тому для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.
Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення у межах кримінального провадження, і це може бути підтверджено пред`явленою підозрою згідно зі ст.ст. 276-278 КПК України (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Разом з цим, слідчим не зазначено у клопотанні та у судовому засіданні не було надано доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру будь-якій особі.
Оскільки в матеріалах клопотання про арешт майна відсутні докази того, що ОСОБА_5 , який є власником майна, що просить арештувати слідчий, повідомлено про підозру, не містить такої інформації і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна на підставі наданих та досліджених документів відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України.

Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на майно є передчасним, оскільки на момент його розгляду, особі, про майно якої йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
З огляду на наведене, слідчий суддя визнає клопотання слідчого про накладення арешту на майно необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1