В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2018 Справа №607/2338/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004162 від 17 грудня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В:
16 грудня 2016 року о 17 годині у обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував поблизу навчального корпусу Галицького коледжу ім. В.Чорновола, що на вул. Б.Хмельницького у м. Тернополі, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час конфлікту із ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній фізичного болю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 грудня 2016 року, о 17 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу навчального корпусу Галицького коледжу ім. В.Чорновола, що на вул. Б.Хмельницького у м. Тернополі, в ході словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час конфлікту, умисно наніс ОСОБА_7 один удар долонею лівої руки в праву ділянку обличчя останньої, внаслідок чого завдав ОСОБА_7 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та погодився зі всіма обставинами, викладеними у обвинувальному акті, відмовившись від дачі показань в порядку ст.63 Конституції України.

Крім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, доводиться показаннями потерпілої, свідків та наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення доказами, а саме:

-показаннями, допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 16 грудня 2016 року близько 17 години вийшла з приміщення Галицького коледжу імені В.Чорновола, що на вул.Б.Хмельницького в м.Тернополі з подругами. Дійшовши до проїзної частини, та перебуваючи на тротуарі зіштовхнулась з обвинуваченим, який її штовхнув. Після цього, вона зробила ОСОБА_4 зауваження, на що останній вдарив її долонею лівої руки в обличчя. Внаслідок вказаного удару вона відчула біль.

-показаннями, допитаної в судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_10 в присутності законного представника, яка суду надала аналогічні показання до показань потерпілої ОСОБА_7

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 грудня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 повідомила про те, що 16.12.2016 року близько 17 години 30 хвилин невідома особа, перебуваючи по вул.Б.Хмельницького, 15 в м.Тернополі нанесла їй один удар долонею руки в обличчя, чим спричинила їй тілесні ушкодження;

-висновком, проведеної судово-медичної експертизи №2032 від 19 грудня 2016 року, з якого слідує, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено;

-даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 03 лютого 2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 відтворила механізм нанесення їй удару обвинуваченим;

-даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 07 лютого 2017 року, з якого вбачається, що серед пред`явлених осіб для впізнання потерпіла впізнала особу під №3, а саме, ОСОБА_4 , який 16 грудня 2016 року близько 17 години, перебуваючи по вул.Б.Хмельницького в м.Тернополі, в ході словесного конфлікту наніс один удар долонею лівої руки в праву ділянку обличчя потерпілої, внаслідок чого завдав їй фізичного болю;

-даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 08 лютого 2017 року, з якого вбачається, що серед пред`явлених осіб для впізнання свідок ОСОБА_10 впізнала особу під №3, а саме, ОСОБА_4 , який 16 грудня 2016 року близько 17 години, перебуваючи по вул.Б.Хмельницького в м.Тернополі, в ході словесного конфлікту наніс один удар долонею лівої руки в праву ділянку обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого завдав їй фізичного болю;

-даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 08 лютого 2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 відтворила механізм нанесення ОСОБА_7 удару обвинуваченим.

Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив: умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.126 КК України.

При призначенні покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину.

Разом з тим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і враховує обставини, які пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: щире каяття, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має двоє малолітніх дітей, батьківських прав відносно яких не позбавлений, вчинив злочин невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження: копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно яких не позбавлений, вчинив злочин невеликої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 16 грудня 2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1