Провадження № 1кп-200-77-17
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

з участю: прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Дніпропетровська, яка мешкає в АДРЕСА_2 , зареєстрованав АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Дніпропетровська, яка мешкає в АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так ОСОБА_12 обгрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, на даний час не відпали ризики, передбачені КПК України, а саме, що обвинувачений можепереховуватися від суду,оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та залишив місце мешкання, обвинувачений може впливати на свідків, які не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як прокурором не доведені ризики, передбачені КПК України, не надано доказів, що обвинувачений може впливати на свідків, так як свідок ОСОБА_13 не мешкає в м.Дніпро та з урахуванням його віку та стану здоров`я його покази викликають сумніви, покази свідка ОСОБА_14 не відповідають матеріалам кримінального провадження, а покази свідка ОСОБА_15 не містять в собі факти, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_9 був би зацікавлений на нього впливати. Обвинувачений перебував під час досудового слідства на домашньому арешті та не порушував умови запобіжного заходу. Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення відсутній, оскільки ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Прокурор не довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 , за законом «Савченко» обвинувачений ОСОБА_9 вже відбув покарання не менше 5 років і 4 місяців позбавлення волі, у нього вилучено паспорт, він має на утриманні неповнолітніх дітей щодо яких не позбавлений батьківських прав і повинен приймати участь у їх вихованні, від органів влади не переховувався та приймав участь в господарських справах, вів звичайний спосіб життя . ОСОБА_9 , так як він тримається під вартою, позбавлений можливості працювати, сума застави більша ніж 120 000 грн. є непомірною для обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти продовження застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як прокурором не надано письмового клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведенаобгрунтованність підозри, він перебуває під вартою більше 5-ти років, він не може впливати на свідків, оскільки прокурор не може забезпечити їх явку до суду і він підтверджує їх покази. Знаходячись на домашньому арешті, він довів достатність застосування до нього даного виду запобіжного заходу та відсутність ризиків. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та врахувати наявність у нього неповнолітніх дітей, яких він повинен утримувати, що він до затримання працював, не має судимостей, у нього відсутнє майно і гроші він не отримував.

Вислухавши думку учасників процесу щодо продовження застосування ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, з урахуванням положень діючого законодавства, вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити дію щодо ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа та інші відомості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, ОСОБА_9 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому продовжувався та визначалася сума застави у розмірі 9 880 000 гривень, у разі внесення якої на ОСОБА_9 покладалися певні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. При цьому судом при обранні та ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувались ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі. Вказані ризики, а саме ризик можливості переховування обвинуваченого від суду та ризик впливу на свідків на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали та продовжують існувати з наступних підстав. Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а саме в організації заволодіння грошовими коштами в сумі 9 880 000 гривень шляхом шахрайства, групою осіб зв`язаною родинними зв`язками з використанням зникнення його з місця свого постійного проживання у м.Дніпропетровську на тривалий час. Суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, та серйозність висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, не мешкає спільно зі своєю неповнолітньою дитиною, проживає разом з матір`ю, яка також є обвинуваченою по цій справі.

Посилання захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 як на підставу, яка обґрунтовує недоцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рішення ЄСПЛ та рішення національних судів щодо вирішення питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, оскільки суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходить з оцінки досліджених конкретних аргументів, прав та свобод людини, а не матеріалів, які характеризують справу або виключно з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що ув`язнення ОСОБА_9 позбавляє його права на утримання неповнолітніх дітей, що є підставою для зміни йому запобіжного заходу на інший більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки наявність у обвинуваченого неповнолітніх дітей були відомі суду при обранні та в подальшому продовженні застосування обраного запобіжного заходу ОСОБА_9 , і з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, суспільної небезпеки даного кримінального правопорушення, вищезазначені доводи та бажання обвинуваченого реалізовувати свої права та обов`язки щодо осіб, які перебувають на його утриманні, не свідчать про відсутність ОСОБА_19 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.

Також враховуючи стадію судового провадження, коли свідки не допитані, докази надані сторонами кримінального провадження судом не досліджувалися, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_9 впливу на свідків.

Твердження захисту та обвинуваченого, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки під час його перебування під домашнім арештом, а також твердження обвинуваченого щодо недоведеності прокурором обґрунтованості підозри відносно ньогота те, що в даний час строк перебування його під вартою досяг нижньої межі санкції ч.4 ст.190 КК України за законом «Савченко», суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з урахуванням обставин інкримінованого йому злочину, не свідчать про наявність у ОСОБА_9 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду, а питання доведеності вини обвинуваченого, оцінку доказів по справі та питання зарахування перебування особи під вартою у строк відбування покарання суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не вбачається.

При цьому, колегія суддів також не вбачає підстав для зменшення розміру визначеної раніше застави, оскільки з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та розміру завданих збитків, подання представником ПрАТ «МЕТЛАЙФ» позовної заяви про стягнення з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 10 393 240 грн. 75 коп., саме встановлена судом сума, як застава, здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, і зазначених в ухвалі суду.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, а також особистості та поведінки обвинуваченого, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, суд вважає клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177-178,182, 183, 331, 350 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 березня2018 року,залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3