У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" листопада 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із даним клопотанням у рамках вказаного кримінального провадження, яке умотивував тим, що слідчим було проведено обшуку у ТЗ та за місцем його проживання у ході якого вилучено належне його дружині ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ПІБ по тексту різний) майно.

У той же час, остання до кримінального провадження № 0001135 жодного відношення не має, а тому заявник уважає, арешт такого майна, згідно ухвали слідчого судді від 17.02.2017, є безпідставним та таким, що накладений при відсутності на те мети регламентованої ч. 2 ст. 170 КПК України, як наслідок, має бути скасованим у порядку ст. 174 даного Кодексу.

У судовому засіданні заявник та його представник, клопотання підтримали, просили задовольнити з вказаних в ньому підстав.

У судове засідання слідчий та прокурор будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу не повідомили, у зв`язку з чим, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 того ж Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ст. 174, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду справи по суті у відсутність сторін, що не з`явилися та дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши думку заявника та його представника, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У цьому випадку, в ході судового розгляду, заявник та його представник, у супереч ст.ст. 22, 26 КПК України, не довели факт того, що володільцем вилученого майна є ОСОБА_3 , апріорі, вони вказують на те, що власник такого майна, на їх переконання, ОСОБА_5
ЦК України розділяє поняття права володіння та права користування, тобто останні є не тотожними.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, як необґрунтоване, тобто являється за своєю суттю таким, що є сумнівним, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 131-132, 167-169, 170-174, 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1