АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 квітня 2018 року, апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року,

за участі: адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку 27 лютого 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», у корпусі білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_7 , на час досудового слідства та судового розгляду.
Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки з метою забезпечення дієвості досудового розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на майно відповідно до вказаного у клопотанні слідчого переліку з огляду на те, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що дані речі та документи мають значення для встановлення обставин під час досудового розслідування.
Не погоджуючись з таким рішенням, адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.
Щодо строків апеляційного оскарження адвокати зазначають, що клопотання слідчого було розглянуто без участі власника майна та його представників і копія ухвали їм не направлялась. 06 березня останніми було подано клопотання до районного суду про ознайомлення з матеріалами справи та видачі копії ухвали слідчого судді від 28 лютого 2018 року, однак в той день адвокатам не вдалося реалізувати своє право і лише 12 березня останні ознайомилися з матеріалами справи та отримали копію ухвали.
Так, автори апеляційної скарги посилаються на те, що при ознайомленні зі справою, журнал судового засідання від 28 лютого 2018 року не було підписано секретарем судового засідання, а саме судове засідання проводилось в проміжок часу з 16 год. 05 хв. до 16 год. 10 хв., що свідчить про формальність проведеного судового засідання, та неможливістю слідчого судді фізично за такий короткий проміжок часу надати оцінку матеріалами якими обґрунтовується клопотання слідчого та виготовити навіть вступну і резолютивну частину ухвали.
Звертають увагу адвокати і на те, що слідчим суддею не надано оцінки та не враховано той факт, що при проведенні обшуку в автомобілі не знайшли ніяких речей пов`язаних з кримінальним провадженням, а слідством в свою чергу наданими матеріалами не обґрунтовано можливість використання автомобіля в якості доказу в кримінальному провадженні.
Також, стверджують, що в ухвалі слідчого судді не зазначено її порядок виконання та інформування заінтересованих осіб. Ухвала суду не містить даних, кому саме було передано арештований транспортний засіб на зберігання та за якою адресою він буде знаходитись. Не повідомлено підозрюваного і його захисників про місцезнаходження арештованого транспортного засобу.
На переконання адвокатів, арештований автомобіль не підпадає під визначення речового доказу закріпленого ст. 98 КПК України, оскільки під час проведення обшуку в автомобілі не було знайдено жодних речових доказів пов`язаних з кримінальним провадженням, що підтверджується протоколом про проведення обшуку. Окрім того, ні потерпілий, ні свідки не вказали на даний автомобіль, та не надано більш ніяких матеріалів які б засвідчили факт використання транспортного засобу у кримінальному провадженні, а в подальшому його арешту та вилученню, що ставить під сумнів законність вилучення автомобіля при проведенні обшуку та накладення арешту на нього в подальшому.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки він не повідомляв, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, копії судового рішення по даній справі ОСОБА_7 та його адвокату не направляли,а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 листопада 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00005707, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 5 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 255 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в липні 2017 року ОСОБА_10 , займаючи на той час посаду директора Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції в Публічному акціонерному товаристві «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (надалі - Корпорація), та його знайомий ОСОБА_11 , будучи особами, близькими до ОСОБА_12 , який з 24 квітня 2017 року на підставі внутрішнього наказу № 247 від 18 квітня 2017 року «Про відпустку та покладення обов`язків» виконував обов`язки Голови правління Корпорації, достовірно знаючи про наявність та обставини конфлікту, що виник між останнім і заступником Голови правління Корпорації ОСОБА_13 з приводу незаконного, як на його думку, перейняття ОСОБА_12 з 05 травня 2017 року повноважень виконуючого обов`язки Голови правління Корпорації та перерозподілу у зв`язку із цим функціональних обов`язків між керівниками Корпорації, будучи зацікавленими в збереженні за ОСОБА_12 повноважень виконуючого обов`язки Голови правління Корпорації та закріплених за ним особисто повноважень першого заступника Голови правління Корпорації, визначених внутрішнім Наказом № 115 від 05 травня 2017 року «Про твердження організаційної структури», грубо ігноруючи положення статей 3, 27 Конституції України, а саме, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також, що кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, прийняли рішення про необхідність протиправного заподіяння смерті ОСОБА_14 , з метою припинення ним правомірної діяльності у зв`язку із виконанням свого службового обов`язку.
ОСОБА_7 було відведено роль пособника у виконанні особливо тяжкого злочину. Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у пособництві в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, на замовлення, за передньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. . ст. 15, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

27 лютого 2018 року під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», у корпусі білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 .
Так, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою вчинення злочину ймовірно використовував транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», у корпусі білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 .
28 лютого 2018 року старший слідчий в ОВС 2-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту намайно, з метою забезпечення його збереження, яке є речовим доказом і було вилучено під час обшуку 27 лютого 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», у корпусі білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_7 , на час досудового слідства та судового розгляду.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 00005707, про накладення арешту на вищевказаний автомобіль слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення дієвості досудового розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на майно відповідно до вказаного у клопотанні слідчого переліку з огляду на те, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що дане майно має значення для встановлення обставин під час досудового розслідування.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням авторів апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на вищевказаний автомобіль, оскільки він, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 від 27 лютого 2018 року визнаний речовим доказом (а.п. 97-102).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказаний автомобіль, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказаний автомобіль накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Посилання адвокатів на те, що при ознайомленні зі справою, журнал судового засідання від 28 лютого 2018 року не було підписано секретарем, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки спростовуються матеріалами провадження (а.п. 106).

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з тим, що судове засідання проводилось в проміжок часу з 16 год. 05 хв. до 16 год. 10 хв., однак вважає надуманими твердження про те, що це свідчить про формальність проведеного судового засідання, та неможливістю слідчого судді фізично за такий короткий проміжок часу надати оцінку матеріалами якими обґрунтовується клопотання слідчого та виготовити навіть вступну і резолютивну частину ухвали, оскільки адвокатами не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин і останні не заперечують самого факту проведення вказаного судового засідання.

Що стосується доводів авторів апеляційної скарги про те, що в ухвалі слідчого судді не зазначено її порядок виконання, не містить даних, кому саме було передано арештований транспортний засіб на зберігання та за якою адресою він буде знаходитись, не повідомлено підозрюваного і його захисників про місцезнаходження арештованого транспортного засобу, то колегія суддів не вважає вказане безумовною підставною для скасування прийнятого рішення та враховує те, що адвокати не позбавлені можливості звернутися до місцевого суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокатам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на транспортний засіб марки «Land Rover» моделі «Range Rover Sport», у корпусі білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1878/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1