В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року смт. Магдалинівка Магдалинівського району

Дніпропетровської області

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000652 від 02.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузка-Зорінський с. Макіївка Донецької області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-18 лютого 2010 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 26 червня 2012 року звільнений з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26 умовно-достроково із невідбутим строком 1 рік 3 місяці 8 днів;

-25 березня 2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 21 квітня 2016 року звільнений з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області № 122 умовно-достроково із невідбутим строком 9 місяців 14 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 25 листопада 2017 року, близько 11 години у с. Чернеччина Магдалинівського району Дніпропетровської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , переслідуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_5 велосипед марки «Україна» вартістю, згідно висновку експерта, 450,00 гривень. Заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював, просив не позбавляти його волі.

Обвинувачений в судовому засіданні дав наступні показання: 25 листопада 2017 року він прийшов до свого знайомого, ОСОБА_5 , у його домоволодіння в АДРЕСА_2 , з яким вони разом вживали спиртні напої. Після чого, близько 11 години того ж дня обвинувачений сів на велосипед марки «Україна», який належить потерпілому і поїхав за горілкою до магазину, після чого назад не повернувся, а поїхав в інше місце. Велосипед у той день і наступні дні він потерпілому не повернув.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого, який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає, просив призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, визначене законом.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, оголошенням даних, які характеризують його особу та дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання і частково зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та обставини, що його обтяжує, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання, не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 395 грн. 48 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, і визначити йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Згідно п. 1 ч.1, п. 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи згідно висновку експерта №14/12.1/1215 від 11.12.2017 року у розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп. стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Речовий доказ по справі велосипед марки «Україна» ? передати за належністю власнику, потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1