Провадження № 1-кп/638/525/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0005406 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.11.2017 року за обвинувенням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.02.2017 року за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України умовно з іспитовим строком на 1 рік,
Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року вказане клопотання задоволено.
Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27 строком до 15 -30 годин 22 січня 2018 року.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів вказуючи , що ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу дійсні та існують в даний час .

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора , пояснив, що ризиків на дійсний час не існує та просив прийнято до уваги, що його стано здоров2"я після отриманої травми погіршився під час перебування в умовах ізоляції.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).

Прокурором доведено, що раніше встановлені ризики продовжують існувати.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, було встановлено обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Доказами існуючих ризиків є те, що обвинувачені можуть приховатися від суду, перешкодити встановленню об`єктивної істини у справі, продовжити злочинну діяльність, перешкодити кримінальному провадженню.

Факт існування ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, знайшов підтвердження на час розгляду клопотання прокурора.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, що унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, враховуючи характер обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений умовно з іспитовим строком на 1 рік, тобто вчинив інкримінує мий йому злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду , той факт, що з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані в судовому засіданні, запобіжний захід обрано з дотриманням вимог закону, дотепер існує доцільність його збереження, відповідно наявна обґрунтованість продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Епізодичність злочинної діяльності, характер обвинувачення, той факт, що з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності останній може переховуватись від суду , перебуваючи на свободі можн продовжувати свою злочинну діяльність, тому що є особою не працюючою , вказують на те, що на даній стадії судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить обвинувачений.

Такими чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, доцільність збереження раніше обраного запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 15-30 год 22 січня 2018 року , тобто 15-30 год 22 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1