ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/209/18
Провадження по справі № 1-кп/514/39/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2018 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000561 від 21 грудня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старосілля Саратського району Одеської області, зареєстрованого та мешканця будинку АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого кровельником, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:
21 грудня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 1991 року випуску, який перебував у володінні ОСОБА_5 на підставі довіреності від 11 грудня 2015 року, рухаючись на 18 км автодороги Т1644 «КПП Лісне-КПП Малоярославець Перший» зі сторонни села Богданівка Тарутинського району Одеської області в напрямок села Євгенівка Тарутинського району Одеської області в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п.2.3 «б», відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,

проявивши неуважність, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не вибравши безпечну швидкість руху, не слідкуючи і не врахувавши дорожню обстановку під час об`їзду ями, не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль з`їхав на ліву по напрямку руху сторону узбіччя, після чого в кюветі автомобіль марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 зіткнувся з деревом, яке розташоване на відстані 7.2 м від твердого покриття дороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пассажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 10 ребра справа, саден в ділянці попереку справа, саден в ділянці правої половини грудної клітини, які не були небезпечними для життя, тягнуть за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21 доби і за цим критерієм згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6 відносяться до категорії середньої тяжкості.

Отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_4 , що виявились у порушенні правил дорожнього руху.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 21 грудня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, на прохання потерпілого ОСОБА_5 керував автомобілем марки «ВАЗ-2107» зі сторонни села Богданівка Тарутинського району Одеської області в напрямок села Євгенівка Тарутинського району Одеської області не вибравши безпечну швидкість руху, не слідкуючи і не врахувавши дорожню обстановку під час об`їзду ями, не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль з`їхав на ліву по напрямку руху сторону узбіччя, після чого в кюветі автомобіль зіткнувся з деревом. Пассажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

В скоєному він розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просив розглянути справу у його відсутності.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тож, судом встановлено, що органами досудового слідства правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 :

за ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження .

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, всі обставини по справі, особу винного.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, суд враховує : ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості; особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, щиро розкаявся, задовільно характеризується, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, працює; думку органу пробації, який вважає, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства і вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального злочину і буде сприяти виправленню обвинуваченого.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року .

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта в розмірі 1827 гривень 90 копійок стягнути з ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання згідно ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 (три тисячі чотириста) гривень .

З набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року арешт майна, а саме:

автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Речовий доказ, який переданий на зеберігання до майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів у м. Арциз , а саме :

автомобіль марки « ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1