ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2139/16-к

11 грудня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 3 групи загального захворювання, раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Судовим слідством суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 19 квітня 2015 року о 02 год. 25 хв., у темну пору доби, керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони м. Сарни у напрямку м. Рівне, на 120 км +900 м вищевказаної автодороги, в порушення вимог підпункту б пункту 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода, який знаходився на смузі руху транспортного засобу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою свого транспортного засобу до пішохода.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений, винним себе в інкримінованому злочині не визнав і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що 19 квітня 2015 року, приблизно о 02 год. 00 хв. рухався автомобілем зі сторони м. Сарни у напрямку м. Рівне, в межах м. Костопіль, Рівненської області, зі швидкістю приблизно 60 км/год., будь-яких перешкод для руху та ТЗ у зустрічному та попутному напрямі не було, зауважив, що дорога де трапилася пригода не освітлювалася. За 15-17 метрів до наїзду він помітив пішохода, який спокійно рухався по окраїні дороги, а він автомобілем рухався ближче до середини проїзної частини, як відбувся наїзд не зрозумів, тому що все відбулося раптово, пояснює можливістю зміни напрямку руху самим пішоходом.

Цивільний позов пред`явлений до нього потерпілою визнав частково, в межах матеріальних витрат, які були витрачені на поховання загиблого. В частині відшкодування моральної шкоди заперечував повністю, обґрунтовуючи тим, що не має можливості сплачувати такі кошти.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав, його вина в скоєному ним злочині повністю підтверджується сукупністю доказів, досліджених в суді.

Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, по те, що її син потрапив в ДТП і від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, дізналася від працівників міліції. Пізніше їй стало відомо, що на її сина здійснив наїзд мікроавтобус на об`їзній дорозі м. Костопіль. Просила суд задоволити її цивільній позов в повному обсязі з підстав викладених у ньому, а також призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції статті.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він та ще близько 8 людей на мікроавтобусі їхали з Нижньоватовська, де були на заробітках, через ОСОБА_10 до дому на Україну. За рулем автомобіля знаходився ОСОБА_6 , свідок показав, що за час їхнього переїзду водій машини не мінявся, постійно був ОСОБА_6 , зупинки вони робили на хвилин 5-10. Вказав, що десь близько 2-ї години ночі, він дрімав, відчувши удар прокинувся. ОСОБА_6 трішки від`їхавши зупинився і сказав « ОСОБА_11 , я збив людину, він ішов по обочині, я їхав, я не зрозумів як це сталося, я навіть не вспів загальмувати». Зазначив, що потім вони підійшли до потерпілого, який лежав на обочині, однак останній вже був мертвий. Вказав, що момент наїзду він не бачив, повідомив, що з пошкоджень автомобіля було зрозуміло, що удар був з правої сторони, було пошкоджене лобове скло з правої сторони та була розбита фара.

Свідок ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 які були пасажирами мікроавтобуса під керуванням ОСОБА_6 , кожен окремо дали аналогічні покази з приводу ДТП.

Аналізуючи свідчення свідків, суд розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколами огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди, висновками експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 квітня 2017 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на 120 км. + 900 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів. На місці пригоди було виявлено транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічним пошкодженням в правій передній частині та правій кутовій (у вигляді пошкодженого деформованого переднього крила, переднього бампера, розбитого вітрового скла, правої передньої блок-фари), який знаходився на правому ґрунтованому узбіччі, дещо під кутом до проїзної частини передньою частиною у напрямку м. Рівне та труп чоловічої статі, який знаходився на правому ґрунтованому узбіччі, під кутом до проїзної частини, головою у напрямку вздовж тулуба з ушкодженнями, а саме перелом великої та малої гомілкової кісток правої нижньої кінцівки та кровотечею в дихальних шляхах ( а.с. 14-20).

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 за № 70 від 19 травня 2015 року встановлено, що множинність, масивність тілесних ушкоджень, локалізація їх на різних анатомічних ділянках та протилежних поверхнях тіла дають підстави вважати, що мала місце дорожньо-транспортна травма, зокрема наїзд мікроавтобуса на ОСОБА_8 , який в момент травмування знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, не виключно передньо-боковою поверхнею тіла. Встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної травми голови, грудей та живота: закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи черепа та просторими крововиливами під оболонку та речовину головного мозку; ушкодженнями внутрішніх органів, що встановлено в ході проведення судово-медичної експертизи його трупа та підтверджується даними мікроскопічного дослідження. Таким чином, між спричиненням потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної травми тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа громадянина ОСОБА_8 знайдений етиловий спирт в концентрації 1,52 проміле, що відповідає середній степені алкогольного сп`яніння. (а.с.69-73)

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 3.1-239/15 від 08 червня 2017 року первинний контакт автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 з перешкодою (пішоходом) відбувся передньою правою кутовою частиною переднього бампера (на відстані 20-25 см від правої габаритної точки автомобіля), після чого, в результаті взаємного переміщення, відбулося контактування між перешкодою (пішоходом) і правою фарою, переднім правим покажчиком повороту, правим переднім крилом, капотом, переднім вітровим (лобовим) склом та правим дзеркалом заднього виду (на відстані 0-50 см від правої габаритної точки) транспортного засобу.Наїзд автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 на перешкоду (пішохода) відбувся на правій (відносно руху в напрямку Рівне), смузі руху проїзної частини автодороги (а.с. 97-102) .

З висновку експертизи технічного стану автомобіля за № 3.1-238/15 від 05 червня 2015 року вбачається, що робоча гальмівна система, система рульового керування, передні фари системи зовнішнього освітлення автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані. Вказане свідчить, що несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в досліджуваних системах перед ДТП не було (а.с. 86-92)

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 19 липня 2016 рок № 3.1-320/16 встановлено, що водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 в момент виникнення перешкоди (небезпеки) для руху мав технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою свого ТЗ до пішохода. У діях водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter є невідповідності вимогам п.п.2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з подією, що відбулася.(а.с.114-118)

Таким чином, вказаний висновок доводить порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог підпункту б пункту 2.3 та пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_8 .

Окрім того, з довідки Рівненського обласного центру з гідрометеорології за № 34-01-15/232 від 29 квітня 2015 року встановлено, що за даними репрезентативної до 120 км+900м а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів, що в межах м. Костопіль Рівненської області, авіаметеостанції Рівне, 19 квітня 2015 року близько 02 год. 25 хв. зафіксовано погодні умови: хмарно, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалося.

Оцінивши досліджені докази по справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 19 квітня 2015 року, керуючи автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимогам п.п. 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , в результаті чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місті події, а тому скоєне ним кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному об`ємі, а про відшкодування заподіяної моральної шкоди частково, по наступним підставам.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_4 зазначає, що документально підтверджена сума витрачених нею коштів на організацію поховання сина, складає 17 625 грн., що підтверджується відповідними накладними та товарними чеками, в зв`язку з чим, вона просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь вказану суму, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Щодо позовних вимог про відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпіла ОСОБА_4 заявила, що в результаті смерті її сина їй були спричинені неймовірні душевні страждання, адже немає для матері більшого горя ніж смерть дитини. Після смерті єдиного сина, вона втратила здоров`я, психічну рівновагу, з великим психологічним та моральним навантаженням пережила момент ДТП, його наслідки, похорони, до сьогодні переживає дану трагедію, втратила нормальні життєві зв`язки, відчуває постійний стан тривоги та горя, а тому вона, ОСОБА_4 , вважає, що обвинуваченим ОСОБА_6 їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 300000 грн. і на відшкодуванні якої наполягає.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, а щодо відшкодування моральної шкоди заперечував.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що матеріальна шкода в розмірі 17625 грн, та моральна шкода, яку, з врахуванням обставин справи, а саме характеру та обсягу страждань потерпілої, теперішній стан здоров`я потерпілої, істотності вимушених змін у житті останньої, суд визнає в розмірі 100000 грн., була заподіяна потерпілій ОСОБА_4 в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , тому на підставі ст. 1166, ч.2 ст.1168 ЦК України, суд рахує за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої вказані суми, а в задоволені решти сум позовних вимог останньої, щодо відшкодування моральної шкоди, на суму 200000 грн., відмовити.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому в якості обставини, що помякшує його відповідальність, суд приймає до уваги те, що останній є інвалідом З групи загального захворювання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, і звинувачується у вчиненні злочину за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, суб`єктивна сторона злочину, якого характеризується необережною виною, є інвалідом 3 групи загального захворювання, і обвинувачений виявив бажання, щоб до нього було застосовано Закон України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав законної сили 07 вересня 2017 року, суд вважає за необхідне звільнити останнього від призначеного покарання на підставі п. г ст. 1 „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року та ст.. 74, 85,86 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів. Згідно з матеріалами справи відносно ОСОБА_6 , витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі становлять 3111,16 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на підставі якої, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 7 (сім) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_6 п.г ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року , статті 74,85,86 КК України та звільнити його від відбування даного покарання.

Речовий доказ по справі після набрання вироком законної сили - автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER, д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне збереження власнику, рахувати повернутим по належності.

Речовий доказ пару кросівок ОСОБА_8 , які зберігаються у камері схову СУ УМВС України в Рівненській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3111,16 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 17625 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. та моральну шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1