Справа № 461/7567/17
Провадження № 1-кс/461/7686/17
29.11.2017 м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк-
03.11.2017 року до Галицького районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Скарга мотивована наступним. 27.10.2017 р. ОСОБА_3 подав до прокуратури Львівської області повідомлення від 11.10.2017 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 149, 364 КК України керівником місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 та заступником керівника місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 . Зазначає, що вказані особи відповідно до ч.3 ст. 27 КК України є організаторами злочинів, передбачених ст. 149, 364 КК України. Вказує, що відмова керівника прокуратури щодо виконання норми ч.1 ст.214 КПК України заперечує конституційні права громадян України на належний розгляд звернень. Просить зобов`язати прокуратуру Львівської області внести відомості про кримінальні правопорушення в ЄРДР, зобов`язати прокуратуру Львівської області надати довідку про внесення в ЄРДР відомості за ознаками злочину відповідно до ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України та визнати його потерпілим.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Долучив письмову відповідь прокуратури Львівської області, що була адресована ОСОБА_3 . Просив в задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши думку особи, що подала скаргу, думку прокурора, вивчивши скаргу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з наявних матеріалів, 27.10.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Львівської області з заявою від 11.10.2017 р. про вчинення керівником місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 та заступником керівника місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 149, 364 КК України. Зазначив, що вказані особи відмовили у належній реєстрації повідомлення від 16.09.2017 року «Про кримінальні правопорушення службової особи ЛКП «Львівелектротранс» з ознаками злочину, обумовленими ст. ст. 149, 364 КК України, відтак відповідно до ч.3 ст. 27 КК України є організаторами зазначених злочинів.
Листом прокурора відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури області ОСОБА_7 №06/4-5937-13 від 31.10.2017 р. надано відповідь на звернення ОСОБА_3 , в якій зазначено, про відсутність підстав для прийняття і внесення відомостей в ЄРДР
Суд вважає викладені в скаргах доводи необґрунтованими з наступних підстав.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Ч.1 статті 149 КК України передбачає кримінальну відповідальність за торгівлю людьми або здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану особи. Ч.2 даної статті передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього або щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або особою, від якої потерпілий був у матеріальній чи іншій залежності, або поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства.
Ч.1 статті 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Ч.2 ст. 364 КК України передбачено відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Будь-яких конкретних відомостей про вчинення саме керівником місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 та заступником керівника місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України заявник не навів.
Невнесення відомостей в ЄРДР відповідною службовою особою само по собі не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 149, 364 КК України. Такі дії можуть бути оскаржені слідчому судді в передбаченому КПК України порядку, вони можуть бути підставою для притягнення службових осіб до дисциплінарної відповідальності за наявності для цього відповідних правових підстав.
Щодо вимоги ОСОБА_3 зобов`язати прокуратуру Львівської області надати довідку про внесення в ЄРДР відомості за ознаками злочину відповідно до ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
П.2 ч.2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
КПК України не передбачає строку, протягом якого слідчий зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію як надання документу, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяви. Отже, бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити, якщо КПК України не передбачає строку їх здійснення, - не оскаржуються.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Даний перелік є вичерпним і не передбачає можливості визнання дій слідчого, прокурора протиправними. Слідчий суддя не має правових підстав зобов`язувати прокурора визнавати ОСОБА_3 потерпілим, тому що це є компетенцією слідчого, прокурора. В свою чергу, слідчий суддя має можливість перевірити законність відмови у визнанні потерпілим, та у випадку незаконності такого рішення (постанови) скасувати постанову слідчого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України та п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1