Справа № 522/6923/18
Провадження 1-кс/522/7654/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжнєвартовськ, Тюменської області, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, не маючого місця реєстрації на території України, зі слів зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого на даний час за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для виконання вироку суду Російської Федерації,
для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205-5, ч. 1 ст. 282, ч. 1 ст. 282, ч. 1 ст. 282 Кримінального кодексу Російської Федерації,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5
адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,-
перекладача - ОСОБА_8 ,-
В С Т А Н О В И В:
Співробітниками управління кримінального розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області 18.04.2018 о 12 годині 45 хвилин затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, який розшукується компетентними органами зазначеної держави для виконання вироку суду Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205-5, ч. 1 ст. 282, ч. 1 ст. 282, ч. 1 ст. 282 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі за текстом КК РФ).

В подальшому, дана особа була доставлена до Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області.

Співробітниками відділу поліції, при перевірці особи ОСОБА_4 та підтвердження російською стороною перебування даної особи у розшуку на території Російської Федерації, відповідно до ст. ст. 208, 582 КПК України 18.04.2018 складений протокол затримання даної особи.

ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 визнані винними і засуджені за участь в період з листопада 2013 року до початок квітня 2016 року в діяльності організації «Хізб ут-Тахрір аль-Ісламі», яка відповідно до законодавства Російської Федерації визнана терористичною, а ОСОБА_4 ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , крім того, за дії, спрямовані на збудження ненависті або ворожнечі, а також на приниження гідності людини або групи осіб за ознаками раси, походження, національності, ставлення до релігії, приналежності до будь-якої соціальної групи, здійснені публічно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж, в тому числі мережі «Інтернет», шляхом розміщення на своїх сторінках соціальної мережі «ВКонтакте» відеозаписів відповідного змісту, доступних для публічного перегляду та ознайомлення необмеженого кола осіб: ОСОБА_13 - в період з 28 січня по 14 лютого 2014 р відеороликів «Зупиніть репресивну політику. Нижньовартовську 2013», «Спецслужби в Татарстані продовжують тортури мусульман», 9 червня 2014 року відеоролика «Революціонери з Уфи», 25 листопада 2014 року відеоролика « ОСОБА_14 : «Християнство - віра алкоголіків і повій, релігія тварин»; ІНФОРМАЦІЯ_2 - 16 вересня 2014 року відеозапису з назвою на арабській мові в перекладі на російську мову «Звернення ОСОБА_15 до інформаційної конференції в Бейруті»; Багавеєвим - 25 березня 2015 року відеозапису під назвою «Реакція мусульман Нижньовартовська на фільм «Невинність мусульман».

Таким чином ОСОБА_4 оголошений в розшук компетентними органами Російської Федерації для виконання вироку суду Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205-5, ч. 1 ст. 282 Кримінального кодексу Російської Федерації, - (організація діяльності організації, яка згідно з законодавством Російської Федерації визнана терористичною; дії, спрямовані на збудження ненависті або ворожнечі, а також на приниження гідності людини або групи осіб за ознаками статі, раси, національності, мови, походження, ставлення до релігії, а рівно приналежності до якої-небудь соціальної групи, здійснені публічно або з використанням засобів масової інформації або інформаційно-телекомунікаційних мереж, в тому числі мережі "Інтернет").

Апеляційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 27.07.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205-5, ч. 1 ст. 282 Кримінального кодексу Російської Федерації та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою першого заступника начальника УФСВП Росії по Ханти Мансійському автономному округу Югрі від 23.10.2017 оголошено розшук ОСОБА_4 .

Одеською місцевою прокуратурою № 3 проінформовано прокуратуру Одеської області щодо затримання ОСОБА_4

Прокуратурою Одеської області проінформовано Міністерство юстиції України про зазначені вище обставини, вирішується питання про початок екстрадиційної перевірки обставин що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації для виконання вироку суду.

У зв`язку з чим, керівник Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 в повному обсязі та просив його задовольнити.

Адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, мотивуючи тим, що клопотання не вмотивоване належним чином, в ньому відсутні всі необхідні документи.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, допитавши ОСОБА_4 ,

заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України встановлені основні засади кримінального провадження, серед яких основоположними є верховенство права , законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів усіх без виключення осіб, а також забезпечення застосування до кожного належної правової процедури у всіх сферах правовідносин, які виникають на території України у зв`язку з притягненням цих осіб до кримінальної відповідальності.

Обов`язкове застосування належної правової процедури гарантується національним та міжнародним законодавством також особам, які притягуються до кримінальної відповідальності на території іноземної держави та які в порядку надання міжнародної правової допомоги зазнали заходів державного примусу з боку держави України, в тому числі затримання, тимчасового та екстрадиційного арешту, а також вирішення питання щодо видачі (екстрадиції) особи.

При цьому забезпечення належної правової процедури при встановленні обставин, що є підставами для застосування таких заходів примусу, потребує комплексного підходу, особливо в частині дотримання прав і свобод особи, до якої такі заходи застосовуються, встановлення та надання належної правової оцінки обставинам, які обумовили притягнення такої особи до кримінальної відповідальності, не вдаючись при цьому до дослідження питання про винуватість та перевірки законності процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи. При цьому, враховуючи принципи законності, верховенства права та рівності всіх осіб перед законом і судом, дослідженню підлягають не лише формальні підстави для застосування заходів примусу, а й інші обставини, з`ясування яких необхідне для прийняття, законного, обґрунтованого та справедливого рішення по справі.

Вважаю, що в умовах міжнародного співробітництва та активної співпраці правозастосовчих та правоохоронних органів України та іноземних держав формалізм та спрощений підхід до розгляду будь-яких питань в частині обмеження прав і свобод будь-якої особи, в тому числі застосування заходів кримінального примусу, є неприпустимим.

Саме тому слідчий суддя при вирішенні клопотання прокурора по суті керується не лише формальними підставами для застосування тимчасового арешту до ОСОБА_4 , на які посилається прокурор у своєму клопотанні, а й загальними положеннями КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, зокрема в частині застосування запобіжних заходів, надання міжнародної правової допомоги іноземним державам та застосування до особи видачі (екстрадиції).

Зі змісту п.10 ч.1 ст.541 КПК України вбачається, що тимчасовий арешт - взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Аналіз вищевказаної норми свідчить про те, що тимчасовий арешт фактично є аналогом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто найсуворішого із передбачених Главою 18 КПК України запобіжних заходів.

При цьому ч.2 ст.177 встановлені підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу. Згідно з положеннями цієї норми, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4ст. 583 КПК України, до клопотання про тимчасовий арешт додаються:1) протокол затримання особи; 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави;3) документи, що підтверджують особу затриманого.

Проте, разом з клопотанням прокурора слідчому судді не було надано офіційного перекладу документу, який би підтверджував перебування ОСОБА_4 в міжнародному розшуку. За таких умов, суд позбавлений можливості перевірити наявність факту офіційного перебування особи в міжнародному розшуку.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 , в тому числі і з урахуванням того, останній у встановленому законом порядку звернувся до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області з заявою про надання йому статусу біженця та особи, яка потребує додаткового захисту, а рішенням Одеського Апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області зобов`язано прийняти відносно ОСОБА_4 рішення про оформлення документів для вирішення питання про визначення біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя позбавлений можливості розглянути питання правомірності застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні належним чином завірені і оформлені документи про перебування особи в міжнародному розшуку, перекладені на державну мову.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час належних підстав для застосування щодо ОСОБА_4 тимчасового арешту, у зв`язку з чим визнає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В зв`язку з встановленими порушеннями при зверненні прокурора з клопотанням про тимчасовий арешт ОСОБА_4 , які полягають у ненаданні прокурором належних доказів щодо існування підстав для тимчасового арешту, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання іншого запобіжного заходу, про що просить сторона захисту.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 261, 532, 584 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 583 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
19.04.2018