Справа №592/1773/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/98/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 19.02.2018 р. у квартирі АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 : ноутбук чорного кольору марки «Lenovo G 580» з двома наліпками на верхній кришці, блок живлення чорного кольору марки «Lenovo»; мобільний телефон, чорного кольору, марки «Samsung», модель сім карту «МТС»; сім карту «Київстар», флеш носій MicroSD; батарею живлення марки «Samsung» та мобільний телефон синього кольору марки «Nokia» - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на те, що судове рішення є упередженим, просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що на час проведення обшуку не було внесено відомості про будь-яку участь у кримінальному провадженні №0000022 від 21.11.2016 р. ОСОБА_8 .

Крім того, доданий в ході розгляду клопотання витяг з ЄРДР про те, що ОСОБА_8 має відношення до кримінальних правопорушень, містить невірну кваліфікацію дій останнього, оскільки він не являється службовою особою жодного з наведених у переліку підприємств. Також адвокат не погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на майно особи, якій не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення представника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000022, внесеному до ЄРДР від 21.11.2016 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що ряд мешканців м. Суми, серед яких ОСОБА_8 , у 2016-2017 рр. безпідставно завищили податковий кредит з ПДВ, у результаті чого ухилилися від сплати податку на додану вартість у сумі щонайменше 45 млн. грн.

19.02.2018 р. на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2018 р. проведено обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 , за наслідками якого виявлено та вилучено належні останньому мобільні телефони з сім-картками та комп`ютерна техніка, а тому беручи до уваги, що ці речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий згідно ч.3 ст.170 КПК України просив накласти на них арешт, а саме з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та задовольнив його, і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на майно, слідчий обґрунтовував його тим, що вилучене 19.02.2018 р. в ході санкціонованого обшуку майно, має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наведені вище вимоги закону та прийшов до обґрунтованого висновку, що інформація, яка міститься на ноутбуці та мобільних телефонах може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертних досліджень, призначених у кримінальному провадженні, а тому з метою їх збереження, як це визначено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, наклав на них арешт.

Твердження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що на час проведення обшуку не було внесено відомості про будь-яку участь у кримінальному провадженні №0000022 від 21.11.2016 р. ОСОБА_8 , не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки такі відомості були внесені до ЄРДР 13.10.2017 р., що підтверджується відповідним витягом (а.п.21), а тому обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 , здійснено саме в рамках зазначеного об`єднаного кримінального провадження.

Що стосується посилань адвоката на відсутність відомостей про участь ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень та невірну кваліфікацію його дій згідно витягу з ЄРДР, оскільки він не являється службовою особою жодного з наведених у переліку підприємств, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у провадженні органу досудового розслідування перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000022 від 21.11.2016 р. за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «ПВП «Стандарт», СК «Колос», ТОВ «Веладіс», ТОВ «РІВЕР КС», ТОВ «Агростандарт-1» та ТОВ «Промторг ЛТД» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

З фабули, зазначеної у витягах з кримінального провадження, вбачається, що службові особи ТОВ «ПВП «Стандарт» з січня 2016 року по січень 2017 року внаслідок здійснення операцій з сумнівними контрагентами безпідставно завищили податковий кредит з ПДВ, в результаті чого ухилилися від сплати податку на додану вартість у сумі 45046170 грн. При цьому, директор ТОВ «ПВП «Стандарт» ОСОБА_10 та гр.-ни ОСОБА_11 і ОСОБА_8 здійснюють контроль за фінансово-господарською діяльністю ряду суб`єктів підприємницької діяльності, а саме: ТОВ «Сумвуд», ТОВ «Роял Фасад Плюс», ТОВ «Еко Технологія», ТОВ «Будівельна група основа», ТОВ «Роял Фасад», ТОВ «Грін-КП», ТОВ «ТВК Електроопт», ТОВ «Будцентр ЛТД», ТОВ ВКФ «Ремонтник», ТОВ «Вера-2013», ТОВ «Веладіс», ТОВ «Мега-Соф», ТОВ «Сумикомунсервіс», ВАТ «Сумський м`ясокомбінат», ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ТОВ «Донтак-сервіс», ТОВ «Інвест Бізнес Інкубатор», ТОВ «Укр-Бізнес-Маркет» (а.п.21).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 р. надано дозвіл на відшукання і вилучення за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 комп`ютерної техніки, за допомогою якої ведеться фіктивна бухгалтерська документація та формується податкова звітність, здійснюється перерахування безготівкових коштів, зокрема, ноутбуків; мобільних телефонів із встановленими SIM-картками та програмами «Viber», «WhatsApp», «Telegram», за допомогою яких здійснюється пересилання текстових та інших файлів для конспірації протиправної діяльності (а.п.10-11).

19.02.2018 р. у період часу з 07:02 год. до 09:47 год. проведено санкціонований обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено належні останньому ноутбук та мобільні телефони з сім-картками (а.п.12-15).

Постановою старшого слідчого ОСОБА_9 від 19.02.2018 р., вилучене відповідно до протоколу обшуку від 19.02.2018 р. майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000022 (а.п.7-9), а постановами слідчого від 22.02.2018 р. призначено комп`ютерно-технічні експертизи ноутбуку «Lenovo G 580» та мобільних телефонів «Samsung», «Nokia» (а.п.28-29).

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, в тому числі і питання правильності кваліфікації дій особи, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги в цій частині жодним чином не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав до задоволення клопотання слідчого, оскільки такі ґрунтуються на доданих до нього та досліджених у ході судового розгляду матеріалах, та на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_8 , як арешт майна.

До того ж, достатніх та належних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Натомість, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, згідно ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна або його уповноважений представник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Щодо надання додаткових матеріалів безпосередньо в ході судового розгляду клопотання, то колегія суддів відмічає, що слідчий суддя у своїх повноваженнях при розгляді клопотання про арешт майна не обмежений доводами самого клопотання та вправі згідно ч.4 ст.172 КПК України за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Крім того, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою збереження речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на вказані положення КПК України, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо необґрунтованого накладення арешту на майно особи, якій не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт на майно застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_7 стосовно упередженості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, при апеляційному розгляді провадження також не встановлено.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 19.02.2018 р. у квартирі АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4