Справа № 405/6245/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2017 р. м. Кропивницький
слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Нордін Україна» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
Під час розгляду скарги адвокат ОСОБА_4 її підтримав, надавши пояснення якими обґрунтовує свої доводи.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, при цьому зазначив, що на даний час в рамках даного кримінального провадження призначено комп`ютерно-технічну експертизу, у зв`язку з чим електронні носії інформації надані експертам для проведення дослідження, а документи вилучені в ході обшуку підпадають під ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, мають доказове значення та не мають статусу тимчасово вилученого майна, а тому вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Постановою прокурора від 09.10.2017 підслідність вказаного кримінального провадження визначено за слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області. Матеріали кримінального провадження скеровано до прокуратури Кіровоградської області для організації проведення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно приписам ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В рамках досудового розслідування слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою м. Київ, вул. Ільїнська, 8,11 під`їзд, 6 поверх, БЦ «Ільїнський», яке орендує ТОВ «Нордін Україна» на підставі договору оренди, під час якого було вилучено майно ТОВ «Нордін Україна», яке перелічене у протоколі обшуку від 26.09.2017 року.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).
КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно у ТОВ « Нордін Україна» є тимчасово вилученим майном та має бути повернуте особі, у якої воно вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Разом з тим, орган досудового розслідування у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
При цьому, оцінюючи підстави віднесення майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України, слід виходити від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.
Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК України, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.
В даному випадку, документи та речі, які були вилучені, не є предметами, які містять на собі ознаки злочину і не вказані в ухвалі слідчого судді, а твердження слідчого, що вилучене майно підпадає під ухвалу про обшук в частині відшукання інших носіїв інформації та документів є безпідставним, оскільки незазначені родові та індивідуальні ознаки документів.
Отже, таке майно підлягає негайному поверненню, оскільки прямо надано дозволу на його відшукання не було та міститься лише загальне посилання на вилучення певних речей та документів.
Крім того, слідчим суддею зазначається, що відповідно до змісту ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва не вбачається причетність ТОВ «Нордін Україна» до кримінального провадження в рамках якого надано дозвіл на проведення обшуку.
При цьому, відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017, у розділі 1.2 вказав, що результат аналізу ухвал слідчих суддів свідчить про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування.
Крім того, положення ч. 1 ст. 100 КПК України, наголошують на тому, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Таким чином, законність володіння органом досудового розслідування майном, яке визначене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.
Тобто, доводи слідчого щодо неповернення майна з підстав визнання вилучених документів речовими доказами не знайшло свого підтвердження.
У судовому засіданні слідчим наголошувалось на тому, що постановою старшого слідчого другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 від 27.09.2017 року у кримінальному провадження призначено комп`ютерно-технічну експертизу та відповідно електронні носії інформації надано до ТОВ «ІТ-Консалтинг» для проведення експертизи.
Разом з тим, призначення у кримінальному провадженні експертизи не може слугувати підставою щодо неповернення тимчасово вилученого майна у розумінні ст.ст. 171, 173, 236 КПК України.
Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення вимог скарги.
Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
cкаргу ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Нордін Україна» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_19