Справа № 461/6862/17
Провадження № 1-в/461/229/17
УХВАЛА
09.10.2017 року суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , представника СІЗО ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
05.10.2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Галицького районного суду м.Львова з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування заявленого клопотання покликається на те, що він судимий за злочин середньої тяжкості та відбув 1/4 призначеного строку основного покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання у повному обсязі, просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор ОСОБА_3 та представник СІЗО ОСОБА_6 заперечили проти задовлення клопотання засудженого ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника ЛСІ, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09 серпня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.08.2016т року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді трьох років один місяць позбавлення волі. Запобіжний захід вирішено залишити тримання під вартою, а строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 20.04.2017 року. Зарахувати у трок покарання термінт перебування в м`ясцях попереднього ув`язнення відповідно до вимтрог ч.5 ст.72 КК України.
На підставі ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
ОСОБА_5 засуджений за злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин (ч.2, 3 ст.185 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
У судовому засіданні встановлено, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_5 відбув лише 6 місяці 18 днів покарання у виді позбавлення волі, а відтак не відбув половини призначеного строку основного покарання.
При цьому, визначаючи строку відбутого ОСОБА_5 покарання, суд враховує Закон «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набув чинності 21.06.2017 року, яким внесено зміни у ч.5 ст.72 КК україни.
Обставини, передбачені ч. 4 ст. 86 Кримінального кодексу України,ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які би виключали можливість застосування амністії щодо ОСОБА_5 судом не встановлені.
Заслухавши пояснення засудженого, який просить застосувати відносно нього амністію, думку прокурора та представника СІЗО, які заперечили проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає здоволенню.
Керуючись ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, суд
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
На ухвалу може бути подано апеляцію протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Львівської області.
Суддя: ОСОБА_1