Постанова
Іменем України

22 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 743/587/15-к
провадження № 51- 299 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника
потерпілих-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пльохів Чернігівського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України, судимостей не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ст. 264 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ст. 264 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення.
ОСОБА_6 засуджено за те, що він, без передбаченого дозволу, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав 120 патронів калібру 5,45х39 мм, які до 18 лютого 2015 року зберігав за місцем свого проживання.
Крім цього, 17 лютого 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Піски Ясинуватинського району Донецької області, знайшов та привласнив два ручні протитанкові гранатомети РПГ-18, перевізши їх 18 лютого 2015 року до місця свого проживання.
18 лютого 2015 року в період часу з 13 до 14 години ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу, перевіз один протитанковий гранатомет РПГ-18 до Ріпкинської ЗОШ № 2, де передав його завідуючий господарством ОСОБА_10 . Цього ж дня, ОСОБА_6 , перевіз другий ручний протитанковий гранатомет РПГ-18 до Ріпкинської гімназії, де передав його директору ОСОБА_11 .
Внаслідок недбалого зберігання ОСОБА_6 протитанкового гранатомету РПГ-18, у період часу з 16 до 17 години 18 лютого 2015 року, в приміщенні Ріпкинської ЗОШ № 2 відбулося спрацювання ручного протитанкового гранатомета РПГ-18, в результаті чого стався вибух, від якого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження і того ж дня померла в Ріпкинській ЦРЛ, а працівники школи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2017 року вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінено. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 пом`якшено покарання до 5 років позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку засудженого, в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України та ст. 264 КК України. Вважає, що судами не дано належної оцінки доказам у даному кримінальному провадженні, має місце неповнота судового розгляду, висновки суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають фактичним обставинам справи.
Під час касаційного розгляду засуджений підтримав подану ним касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 підтримав касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та просив її задовольнити.
Прокурор, який взяв участь у судовому засіданні, вважає, що касаційна скарга засудженого є необґрунтованою і вона не підлягає задоволенню, однак вважає, що судові рішення постановленні з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки зміна обвинувачення у суді першої інстанції відбулась з порушенням ст. 341 КПК України, що тягне скасування судових рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просили їх залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто з огляду на межі касаційного розгляду, доводи засудженого про неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладеним у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Водночас, доводи засудженого щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладеним у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
В порушення вимог ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги захисників засудженого ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених як ч. 1 ст. 263 КК України так і ст. 264 КК України.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги захисників про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України, диспозиція якої передбачає недбале зберігання вогнепальної зброї або бойових припасів, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки, суд апеляційної інстанції не перевірив, за яких обставинах ОСОБА_6 повинен був зберігати бойові припаси, не встановив, які конкретно дія чи бездіяльність його пов`язана з неналежним поводженням вогнепальної зброї, яка знаходилась в Ріпкинській ЗОШ №2, хто прийняв від ОСОБА_6 із працівників школи бойові припаси та хто повинен був за це відповідати.
Проте, саме від встановлення цих обставин залежить наявність або відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України.
Крім того, в порушення вимог ст. 419 КПК України апеляційним судом не перевірено законність зміни прокурором обвинувачення ОСОБА_6 .
Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 119, ст. 128 КК України. Цей обвинувальний акт був складений слідчим СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_15 та затверджений прокурором Ріпкинського району ОСОБА_16 . В судовому засіданні прокурором ОСОБА_17 змінено обвинувачення ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 119 КК України, ст. 128 КК України на ст. 264 КК України, шляхом складення нового обвинувального акту, який затвердив прокурор Ріпкинського району ОСОБА_16 , який підтримував обвинувачення у суді першої інстанції.
Проте, ст. 341 КПК України визначає порядок погодження зміни обвинувачення. Зокрема, у ч. 1 цієї статті зазначено, якщо в результаті судового розгляду прокурор, крім випадку, коли ним є Генеральний прокурор, дійде переконання, що необхідно змінити обвинувачення він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня.
Однак, при зміні обвинувачення прокурором не було дотримано вищезазначених вимог, зміну обвинувачення не погоджено з прокурором вищого рівня. Незважаючи на таке порушення, судом першої інстанції було прийнято такий змінений обвинувальний акт до розгляду, за результатом якого постановлено вирок.
Водночас, судом апеляційної інстанції не дано оцінку вказаному порушенню та не перевірено законність вироку суду першої інстанції у зв`язку зі зміною обвинувачення, що є істотним порушенням вимог ст. 419 КПК України.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною і такою, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України, що тягне її скасування на підставі ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно повно й всебічно, з використанням усіх процесуальних можливостей, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі захисників, зокрема, щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України, дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
При цьому, з огляду на касаційні вимоги засудженого ОСОБА_6 , касаційна скарга останнього підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3