УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №293/849/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Черняхіського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта неповна середня, не одруженого, дітей не має, раніше судимого:
-18 червня 2002 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-23 грудня 2003 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-15 грудня 2009 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-12 червня 2017 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області з 11 вересня 2017 року.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим 12 червня 2017 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив закінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
27 липня 2017 року ОСОБА_7 близько 13 год. 30 хв. прийшов до будинку ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 щоб набрати води з криниці. Перебуваючи на подвір`ї він звернув увагу, що двері до будинку зачинені на навісний замок, а ОСОБА_8 за місцем проживання відсутня. В цей час в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у житло.
Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_7 у вказаний день та час, витягнув скло у вікні веранди та через утворений ним отвір проник в середину будинку. В той час, коли ОСОБА_7 проник всередину будинку, він був помічений співмешканцем ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який окликнув його, таким чином припинив незаконні дії останнього, спрямовані на незаконне заволодіння майном ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами в сумі 4000 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок суду, яким він засуджений. Посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що при його, обвинуваченого, затриманні у нього не знайшли чужого майна, а саме грошові кошти в сумі 4000грн., а також невірно призначив покарання, а саме об`єдано вироки замість поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції даних вимог закону дотримався.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні замаху на крадіжку, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, підтверджується наданими суду першої інстанції показами самого обвинуваченого, який вину визнав, а також дослідженими судом першої інстанції протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.07.2017 року, протоколом огляду місця події від 27.07.2017 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2017 року. Тому, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі як підставу скасування вироку на ту обставину, що при його затриманні у нього не було виявлено чужого майна є необгрунтованим та спростовується вище викладеним. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується саме у замаху на вчинення крадіжки, яку не було закінчено з причин, які не залежали від його, обвинуваченого волі, а тому наявність у нього викраденого майна за ч.2 ст.15 КК України не є обов`язковою для складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с.60-61) ОСОБА_7 засуджений вироком Житомирського районного суду від 12.06.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно оскаржуваного вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 27.07.2018 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Тобто, обвинувачений ОСОБА_7 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.
Враховуючи викладене, має місце сукупність вироків, а тому підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України, а не положення ч.1 ст.70 КК України про поглинення менш суворого покарання більш суворим при сукупності злочинів, на що посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.
В цій частині суд першої інстанції дотримався положень ст. 370 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.50, ч.ч.1,2 ст.65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції не в повній мірі дотримався згаданих вище положень закону, оскільки призначене обвинуваченому покарання за сукупністю вироків є надмірним та явно несправедливим.
Так, ОСОБА_7 , хоча і був раніше засуджений за ч.3 ст. 185 КК України , разом з тим обвинувачується лише за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, тобто у закінченому замаху на крадіжку, поєднану з проникненням у житло. Судом першої інстанції з урахуванням положень ст.68 КК України обґрунтовано призначено покарання за вказаним злочином у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі, що, на переконання колегії суддів, відповідає загальним засадам призначення покарання. Проте, застосовуючи положення ч.1 ст.71 КК України, суд першої інстанції за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.06.2017 року призначив остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, яке на думку колегії суддів є надмірно суворим для обвинуваченого, який хоча і був раніше засуджений за ч.3 ст. 185 КК України, разом з тим вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, даним злочином шкоду потерпілому завдано не було.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що згідно попереднього вироку суду від 12.06.2017 року, засуджений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який полягав у вчинені одного епізоду крадіжки.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 за оскаржуваним вироком суду також вчинив один епізод закінченого замаху на крадіжку, яка не закінчена з причин, які не залежали від його волі, а також, що попередній злочин має лише один епізод, колегія суддів вважає, що часткове приєднання покарання за ч.1 ст.71 КК України у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі за вироком Житомирського районного суду від 12.06.2017 року за ч.3 ст.185 КК України є надмірним та необгрунтованим і не відповідає положенням ст.ст. 50,65 КК України, рівню суспільної небезпеки вчиненого обвимнуваченим та й ого особі, враховуючи визнання ним своєї вини, каяття у вчиненому та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Таким чином колегія суддів вважає, що за вказаним вироком суду при визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків необхідно приєднати менший термін невідбутого покарання, зменшивши визначений судом першої інстанції термін остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю вироків, яке відповідатиме меті не тільки кари, а й виправлення обвинуваченого, та призначенню покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на викладене вбачаються підстави до часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та зміни у відповідності до положень ст.ст. 407, 414 КПК України вироку суду в частині призначеного покарання у зав`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Черняхіського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України щодо нього змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12 червня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді: