Справа № 507/1815/17
Провадження № 1-в/507/1/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2018 р. Любашівський районний суд Одеської області
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3
ст. інспектора Любашівського РВ пробації - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка подання інспектора Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, Любашівського районного відділу з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року,
В С Т А Н О В И В :
До Любашівського районного суду надійшло подання інспектора Любашівського районного відділу з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. В обгрунтування клопотання старший інспектор Любашівського РВ пробації вказує, що ОСОБА_5 відповідно до довідки Міністерства оборони України № 673 від 15.09.2017 року з 13.06.2017 року по теперішній час безпосередньо приймає участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької областей, таким чином підпадає під дію ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор вважав, що засуджений не підпадає під дію ст.2 вказаного закону, оскільки у нього на час подання клопотання немає статусу учасника бойових дій.
ОСОБА_5 згідно заяви просив подання розглянути у його відсутність.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали надані суду, приходить до висновку, що клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» є таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як зазначено у ч.ч.1, 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 14.04.2017 року ОСОБА_5 , був засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 1 рік.
7 вересня 2017 року вступив в силу Закон України № 1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2, 3 і 4 статті 408, статтею 410, частинами 2, 3 і 4 статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України,статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
В матеріалах справи міститься довідка про безпосередню участю особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 15.09.2017 року № 673, яка була надана засудженим ОСОБА_5 . З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_5 дійсно в період з 13.06.2017 року по теперішній час безпосередньо приймає участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.
Відповідно до п. 23 розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», Луганська та Донецька області відносяться до території на якій проводиться антитерористична операція.
Проте, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2017 року (вих. № 223-2346/0/4-17) наявність статусу учасника бойових дій, отриманого внаслідок участі в антитерористичної операції, як випливає зі змісту відповідної норми Закону, є загальною вимогою обов`язкового характеру; відсутність в особи такого статусу виключає можливість звільнення її від покарання на підставі ст. 2 Закону. Разом з тим відсутність статусу учасника бойових дій не виключає можливості застосування закону про амністію до такої особи за іншими (загальними) передбаченими Законом підставами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ч.1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Тому, виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок про те, що у даному випадку відсутні підстави застосування ст. 2 Закону України «Про амністію» відносно засудженого, оскільки ним не було надано доказів того, що він має статус учасника бойових дій (посвідчення учасника бойових дій), а у наданій ним довідці № 673 про безпосередню участь ОСОБА_5 в АТО вказано лише те, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. Інших загальних підстав застосування до ОСОБА_5 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», окрім тієї, що він приймає безпосередню участь в антитерористичної операції, засудженим вказано не було.
У зв`язку із цим суд відмовляє у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.380, 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання старшого інспектора Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, Любашівського районного відділу з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя : ОСОБА_1