Провадження № 11-кп/792/561/17
Справа № 688/1737/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2017 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 28 липня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі Республіки Грузія, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживав в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений вироком Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року за ст. 105 ч. 2 п. «Ж» КК Російської Федерації на 13 років 10 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання з 17.12.2005 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою.
Касаційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 21.02.2007 року вирок Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року залишено без змін.
16.01.2016 року наказом Міністерства юстиції України № 97/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_9 відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства Юстиції Російської Федерації від 12.08.2015 року за №06-94847/15.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 04.03.2016 року визначено ст. 115 ч. 2 п.12 КК України, якою передбачена відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_9 визнано винним вироком Верховного Суду Республіки Комі Російської Федерації від 02.11.2006 року з урахуванням постанови цього ж суду від 02.12.2014 року. Визначено ОСОБА_9 за ч.2 ст.115 п.12 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 10 місяців. Строк відбування покарання рахувати з дня затримання засудженого з 17.12.2004 року.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 березня 2016 року щодо строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 , який визначено з 17 грудня 2005 року.
21.02.2017 року засуджений ОСОБА_9 прибув до Хмельницького слідчого ізолятора з Харківської УВП № 27 для подальшого відбуття покарання на території України.
03.03.2017 року на виконання вимог ст.87 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений ОСОБА_9 вибув до Шепетівської ВК №98, де по теперішній час відбуває покарання.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.04.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_9 з 17.12.2005 року по 21.02.2007 року у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд своє рішення мотивував тим, що засуджений ОСОБА_9 , відбуваючи покарання у виді позбавленні волі в Російській Федерації, наміру працювати не проявляв, від робіт по благоустрою ухилявся, допустив 11 порушень режиму утримання, які погашені у встановлену законом порядку, мав лише 3 заохочення. Відбуваючи покарання в ДУ "Шепетівська виправна колонія № 98", не працює, бажання працевлаштуватись на виробництві колонії не проявляв, від робіт по благоустрою колонії ухиляється, в навчальному центрі, де можливо здобути освіту по чотирьох спеціальностях не навчається, набути професійні навички бажання не проявляє, участі у програмах диференційованого виховного впливу не бере, в самодіяльних організаціях, в житті ради колективу засуджених участі не приймає, має одне стягнення, яке оскаржив до суду, заохочень не має. Дослідивши обставини справи та письмові матеріали, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого подав апеляційну скаргу з подальшими доповненнями до неї, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк покарання станом на день постановлення ухвали суду.

Свої вимоги аргументує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, такою, що не ґрунтується на доказах, що були досліджені в судовому засіданні.

Звертає увагу на те, що відмова комісії при Шепетівській виправній колонії №98 у зміні умов тримання засудженого, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не може бути однією із підстав відмови судом в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Також, як стверджує захисник, що суд не вправі відмовляти в умовно-достроковому звільненні засудженого від покарання з мотивів, не передбачених ст.81 КК України, тому, на думку апелянта, посилання суду першої інстанції на тяжкість вчиненого злочину, за яким засуджено ОСОБА_9 , як одну із підстав для відмови в задоволенні клопотання, є незаконним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
З характеристики засудженого ОСОБА_9 станом на 04.07.2017 року, затвердженої начальником ДУ "Шепетівська виправна колонія № 98", вбачається, що останній з 21.02.2017 року утримувався в СІЗО м. Хмельницького. За період утримання порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 03.03.2017 року засуджений відбуває покарання в Державній установі "Шепетівська виправна колонія № 98". За період відбування покарання не виявляє бажання працювати на виробництві колонії із власних переконань. На виховні заходи стосовно працевлаштування не реагує. Від робіт по благоустрою місць позбавлення волі навмисно ухиляється. Не бере участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає.
Крім того, комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм чинного законодавства розглядались питання про зміну умов тримання ОСОБА_9 , відповідно до ст.101 КВК, про можливість заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст.82 КК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України, в чому засудженому відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк покарання, з огляду на ту обставину, що у суду відсутні докази доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи апеляційним судом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухвали суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не виявлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .