Номер провадження: 11-сс/785/632/15
Номер справи місцевого суду: 522/9074/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 30.04.2015 р., якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України в рамках кримінального провадження №0001240 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону (далі ОГ ПР) України ОСОБА_9 , узгодженого із старшим прокурором військової прокуратури ОГ ПР України ОСОБА_6 та застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області строком на 60 днів до 30.06.2015 р.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, негативно впливати особисто чи через осіб, які є його підлеглими, на хід розслідування справи, а також незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити аналогічне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначила, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- вона виготовлена з використанням електронної копії клопотання слідчого ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу, оскільки текст ухвали містить ті ж самі орфографічні та пунктуаційні помилки, описки та інтервали між словами, що і клопотання слідчого, тому можна стверджувати, що питання обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 розглянув слідчий суддя, який мав позапроцесуальні відносини із слідчим та прокурором, а відтак був упередженим;

- розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя в ухвалі вдався до вирішення питань, не передбачених на даній стадії провадження, оскільки встановив вину підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні злочину та зазначив, якими доказами вона підтверджується, при цьому, послався на протокол огляду місця події, який відсутній в матеріалах, доданих до клопотання слідчого;

- показання потерпілого ОСОБА_10 в оскаржуваній ухвалі наведені у спотвореному вигляді, оскільки показань такого змісту останній суду не надавав, що підтверджується технічним записом допиту потерпілого в судовому засіданні від 30.04.2015 р.;

- слідчий суддя не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ст. 365 КК України, оскільки є військовослужбовцем Національної гвардії України, а не працівником правоохоронного органу. Військовослужбовці НГ України несуть відповідальність за вчинення військових злочинів, тому підозра військовослужбовця майора ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 365 КК України, не може вважатись обґрунтованою;

- поза увагою слідчого судді залишились доводи захисту про відсутність самої події злочину, оскільки висновок експерта №65 від 17.03.2015р. про локалізацію та кількість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого про нанесення ОСОБА_7 останньому двох ударів в груди та в обличчя, враховуючи те, що свідки та потерпілий, знаходяться в поганих відносинах із ОСОБА_7 , оскільки він звертався до командира частини із рапортами щодо них за фактами вживання алкоголю на службі;

- слідчий суддя проігнорував доводи захисту про те, що з часу отримання повідомлення про підозру (20.04.2015 р.) ОСОБА_7 без будь-яких порушень прибував за викликом слідчого у призначений строк та до 30.04.2015 р. будь-яких заяв від свідків та потерпілого щодо тиску на них зі сторони ОСОБА_7 слідчому не надходило. Разом з тим, після проведення за клопотанням захисту 29.04.2015 р. одночасних допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного, в ході яких були виявлені суттєві протиріччя щодо часу, місця, способу та механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень, на наступний день 30.04.2015 р. слідчий отримав від свідків та потерпілого заяви про тиск на них, склав протоколи додаткових допитів та звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 ;

- обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обмежився лише формальним переліком передбачених законом підстав для обрання такого запобіжного заходу та не зазначив обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставин недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу та не послався на докази, якими б обґрунтовувалися встановлені ним обставини, та в порушення вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, визначив строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 30.06.2015 р., незважаючи на те, що досудове розслідування повинно бути закінчено слідчим в строк до 20.06.2015 р. та строк дії обраного підозрюваному запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування.

З огляду на викладене вище, захисник просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому не застосовувати до нього іншого запобіжного заходу у зв`язку з відсутністю для цього підстав.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону не виконав в повному обсязі та не врахував їх при постановленні ухвали, оскільки своє рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував лише тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та наявністю ризиків того, що він, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, негативно впливати особисто чи через осіб, які є його підлеглими на хід розслідування справи.

Апеляційний суд вважає доводи захисника про те, що ухвала слідчого судді виготовлена з використанням електронної копії клопотання слідчого ОСОБА_9 , що свідчить про упередженість слідчого судді, необґрунтованими та такими, що не можуть бути об`єктивно підтвердженими матеріалами провадження, оскільки слідчий суддя міг, використовуючи комп`ютерну техніку, відсканувати клопотання слідчого з метою значної економії часу на виготовлення ухвали, що не свідчить про його упередженість або про наявність позапроцесуальних відносин між ним та слідчим.

Доводи захисника про те, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя в ухвалі вдався до вирішення питань, не передбачених на даній стадії судового розгляду, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що твердження слідчого судді про доведеність вини підозрюваного ОСОБА_7 є звичайною допущеною опискою, а зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя мав на увазі доведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Доводи захисника про те, що показання потерпілого ОСОБА_10 в оскаржуваній ухвалі наведені у викривленому вигляді, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки допущенні слідчим суддею неточності в їх викладені не впливають на їх зміст.

Твердження захисника щодо того, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ст. 365 КК України, оскільки є військовослужбовцем Національної гвардії України, а не працівником правоохоронного органу, апеляційний суд вважає помилковими з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів, правоохоронні органи органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки..., інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України Про Національну гвардію України, Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи МВС України ....

Отже, Національна гвардія України є військовим формуванням та відноситься до інших органів, що здійснюють правоохоронні функції, тому військовослужбовці Національної гвардії України є працівниками правоохоронного органу та, відповідно, можуть бути суб`єктами злочину, передбаченого ст. 365 КК України.

Окрім того, апеляційний суд вважає доводи захисника про те, що поза увагою слідчого судді залишились доводи захисту про відсутність самої події злочину, оскільки висновок експерта №65 від 17.03.2015р. про локалізацію та кількість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого, такими, що не можуть бути враховані при перегляді ухвали слідчого судді у зв`язку з тим, слідчий суддя розглядає питання про наявність обґрунтованості підозри та певних ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу та не може давати оцінку допустимості та належності вищезазначених доказів, оскільки на даний час триває досудове розслідування.

Оцінка допустимості, належності та достатності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи захисника про допущення слідчим суддею порушення при визначені строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 30.06.2015 р. апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження 20.04.2015 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України тому, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя мав право застосувати запобіжний захід тримання під вартою лише до 20.06.2015 р.

Дослідивши матеріали судової справи та допитавши підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що наявна обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 365 КК України та існують ризики того, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків по справі.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на всі виклики слідчого прибував без будь-яких порушень, постійно проживає в АДРЕСА_1 , оскільки перебуває на військовій службі за мобілізацією, має вищу освіту, одружений, а лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя не обґрунтував належним чином можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу та не врахував всіх обставин, тому вважає, що є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме: особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 30.04.2015 р. скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 194, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури ОГ ПР України ОСОБА_9 , погодженого із старшим прокурором військової прокуратури ОГ ПР України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, судді, суду по першому виклику;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по справі з питань, пов`язаних з розслідуванням кримінального провадження.

Вказані обов`язки підлягають виконанню протягом двох місяців з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти, а саме до 7 липня 2015 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3