АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1720/17 Справа № 207/660/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши 14 вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000561 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, раніше не судимої, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладення на неї відповідних обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

Обвинувачена ОСОБА_7 06.01.2016 року о 15.00 годині 20 хвилин перебувала в квартирі АДРЕСА_3 , де на ґрунті неприязних відносин у неї виник конфлікт з потерпілою ОСОБА_9 , під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , 06.01.2016 о 15:00 годині 20 хвилин, перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_3 , стоячи обличчям до потерпілої ОСОБА_9 , діючи умисно, кулаками, нанесла потерпілій не менше чотирьох ударів по обличчю та рукам, якими остання прикривала обличчя. Після скоєного ОСОБА_7 місце події залишила. Згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи ДОР Кам`янське міжрайонне відділення» № 1584-Е від 27.12.2016 року, ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті з піднігтьовою гематомою, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я понад 21 добу.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 відповідні обов`язки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої та другої групи. Зазначає, що на утриманні у ОСОБА_7 , перебуває малолітня дитина 2007 року народження, таким чином, обмеження волі, не може бути застосований до обвинуваченої.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали про особу обвинуваченої, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що принесена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєні інкримінованого злочину при обставинах, викладених у вироку відповідають фактичним обставинам справи. Повністю ґрунтуються на даних розглянутих в судовому засіданні, та приведених у вироку доказах, які в апеляції прокурором не оспорювалися.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Відповідно до матеріалів кримінального та судового провадження, журналу судового засідання, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Докази зібрані по справі є допустимими, достатніми і достовірними.

Як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_7 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (засвідчувальний запис у копії паспорту а.с. 34).

Згідно ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується, у тому числі до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог вказаної норми та ст. 413 КПК України, при призначенні покарання ОСОБА_7 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Обговорюючи питання щодо обрання ОСОБА_7 міри покарання, колегія виходить з вимог ст. 65 КК України. Враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка вину не визнала, раніш не судима, за місцем проживання характеризується позитивно,у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, згідно доповіді органу пробації ризик вчинення повторного правопорушення є низьким, та відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, від відбування якого на підставі вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 з випробовуванням з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання відповідно до вимог ст. 50 КК України, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та для запобігання вчинення нею нових злочинів.

З цих підстав апеляція прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 414 КПК України, колегія суддів вважає вирок щодо ОСОБА_7 таким, що підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку в частині призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначення їй покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом 1 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :

_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4