Номер провадження: 11-сс/785/1251/17
Номер справи місцевого суду: 522/8115/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року про накладення арешту,

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні за № 20000090 від 21.04.2015 року, за ознаками ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України.

Накладено арешт, заборонивши використання та розпорядження майном, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме:

1. Мобільний телефон «IPhone» 6S з сім картою «Київстар» а/н НОМЕР_1 , imei

НОМЕР_2 . Грошовими коштами в гривневому еквіваленті в загальній сумі 52000 грн. (п`ятдесят дві тисячі гривень);

3. Грошовими коштами в доларовому еквіваленті в загальній сумі 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року про накладення арешту та постановлення нової ухвали, про відмовлення у задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_7 є свідком у справі. Слідчим суддею не з`ясовано питання про те, кому належать вилучені речі, зокрема грошові кошти. Оскаржувана ухвала не містить обґрунтованих висновків про доведення належності вилучених грошових коштів свідку ОСОБА_7 .. Не доведено, що вилучені грошові кошти під час обшуку, який фактично відбувся, в квартирі свідка по справі ОСОБА_9 є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутими злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отриманими за рахунок доходів від вчинення злочину. Крім того, адвокат посилається на те, що вказане кримінальне правопорушення стосується кредиту, який ВАТ АБ «Укргазбанк» надав ТОВ «ПЗРГ «Одесагаз» у 2006 році. Далі якимось чином забудовник ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» надав майнові права на квартири, що будуть збудовані у майбутньому в якості забезпечення цього кредиту. Однак ОСОБА_7 , ніколи не працював ані в ТОВ «ПЗРГ «Одесагаз», а ні в ТОВ «Добробут ЛТД», яке здійснювало будівництво дома та продаж квартир в ньому.

Прокурор був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується його розпискою, однак в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без його участі.
Заслухавши доповідача, адвоката, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею під час його розгляду не дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Згідно з долученим до матеріалів провадження витягом з ЄРДР за № 0000090 від 21.04.2015 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України.
В порушення вимог ст. 173 КПК України, надані слідчому судді матеріали на момент постановлення оскаржуваної ухвали взагалі не містять ознак жодного кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 .. Вищевикладені обставини залишились поза увагою слідчого судді.
З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 20000090 від 21.04.2015 року, за ознаками ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом вчинення посадовими особами ТОВ «Добробут ЛТД» привласнення чужого майна, що перебувало в їх віданні, в особливо великих розмірах, шляхом надання підроблених документів.

Вказане кримінальне правопорушення стосується кредиту, який ВАТ АБ «Укргазбанк» надав ТОВ «ПЗРГ «Одесагаз» у 2006 році. Далі якимось чином забудовник ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» надав майнові права на квартири, що будуть збудовані у майбутньому в якості забезпечення цього кредиту. Ким є ОСОБА_7 за вказаним кримінальним провадження встановити не можливо.

Слідчий суддя залишив поза увагою, те, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вищевказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, клопотання слідчого було розглянуто неповно та однобічно, внаслідок чого слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, не мотивував своє рішення та в ухвалі не зазначив, чим саме зумовлена необхідність арешту майна та якими конкретно доказами вона підтверджується. Вищевикладені порушення є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доводів, які могли би обґрунтувати наявність реальних підстав для арешту майна, апеляційному суду надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 7, 9,131, 132, 167,170-173, 376,404,405,407, 419,422, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

УхвалиЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року про накладення арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні за № 20000090 від 21.04.2015 року, за ознаками ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4