Справа № 159/1708/17
Провадження № 1-кп/159/186/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000526 від 05 березня 2017 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ковель Волинської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.03.2006 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі;

-26.01.2009 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання по вироку Ковельського міськрайонного суду від 13.03.2006 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 , повторно, 04 березня 2017 року, близько 18 год. 05 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи приміщенні автобусної станції м. Ковель Волинської області, яка знаходиться за адресою: м. Ковель, бульвар Лесі Українки, 40, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, користуючись безпорадним станом потерпілого, викрав з кишень одягу ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nokia 215» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 700 гривень, флеш картку ємністю 8 Gb вартістю 100 гривень, сім-картку мобільного оператора «лайфселл» вартістю 25 гривень, на якій знаходилися грошові кошти в сумі 30 гривень, сім-картку мобільного оператора «МТС», яка для потерпілого значної шкоди не становить, три пачки цигарок марки «Bond 6 Light» вартістю 20 гривень за одну пачку, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 915 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав, що 04.03.2017 року, у вечірній час він знаходився в приміщенні автобусної станції м. Ковель. В приміщенні автостанції він побачив чоловіка, який перебував в нетверезому стані та спав. Після цього, з кишень одягу даного чоловіка він викрав мобільний телефон марки «Nokia 215» та три пачки цигарок марки «Bond 6 Light». На даний час всі збитки ним відшкодовані, розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовий розгляд не з`явився, хоча завчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав суду заяву про те, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, завдані збитки йому повністю відшкодовані. Просить суворо не карати обвинуваченого.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що він позбавлений права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65 КК України,суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.

За обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків.

Потерпілому ОСОБА_5 повністю відшкодовані завдані збитки, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого потерпілим не заявлено.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання необхідного і достатнього для його виправлення і попередження нових злочинів у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч.1 ст. 76 КК України.
На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст .ст. 349, 368 , 370, 371, 373, 374, 577 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні:

оптичний носій інформації (диск), із відеозаписом від 04.03.2017 року з камер відео спостереження в приміщенні автостанції м. Ковель, розташованої за адресою: м. Ковель, бульвар Л.Українки, 40, який добровільно наданий начальником Ковельської кущової автостанції ОСОБА_6 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000526, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в цей же строк з дня отримання копії даного вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1