Справа № 169/217/17
Провадження № 1-кп/169/32/17
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимир-Волинський Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:

- 07 липня 2003 року Турійським районним судом Волинської області за ч.3 ст.187, ст.ст.304, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, звільнений 14 січня 2011 року по відбуттю строку покарання;

- 23 серпня 2012 року Турійським районним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки;

- 19 серпня 2013 року Турійським районнним судом Волинської області звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та засудженого направлено для відбування покарання, звільнений 01 липня 2015 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, з угодою про визнання винуватості,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи ознайомленим із ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2016 року про встановлення щодо нього адміністративного нагляду терміном на один рік та перебуваючи на обліку в Турійському відділенні поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 23 грудня 2016 року самовільно, без дозволу органу, який здійснює нагляд, тобто органу Національної поліції, залишив місце проживання, що по АДРЕСА_1 , та виїхав до м.Київ, де перебував до 24 лютого 2017 року, а після цього переїхав до м.Луцьк Волинської області, де перебував до 26 лютого 2017 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, вчинив злочин, передбачений ст.395 КК України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 01 березня 2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України.

28 березня 2017 року між прокурором Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, сторони узгодили, що покарання підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ст. 395 КК України, призначається у виді арешту на строк два місяці, підозрюваний ОСОБА_5 погоджується з таким видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Слідчим 28 березня 2017 року складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду разом із угодою.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді арешту на строк два місяці передбачена санкцією ст.395 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_5 .

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2017 року між прокурором Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді арешту на строк два місяці.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий