АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2511/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого ВП № 3 Шевченківського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, володілець майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення їй строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без її повідомлення, а в подальшому вона звернулася до суду першої інстанції із клопотанням від 22 березня 2017 року про скасування арешту майна, за наслідками розгляду якого 13 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Стосовно ухвали слідчого судді, тоОСОБА_6 вважає її незаконною та необґрунтованою. На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_9 звернулася із заявою про вчинення злочину майже через три роки, зазначивши в ній неправдиві відомості, що еквівалент ціни придбання ОСОБА_6 у неї квартири АДРЕСА_1 становив приблизно 45000 доларів США, у той час як еквівалент при згаданому придбанні квартири, за ствердженням автора апеляції, був близько 72000 доларів США.

Крім того, апелянт вказує, що її чоловік ОСОБА_10 звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 383, 190 КК України.

Також ОСОБА_6 звертає увагу, що постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 грудня 2011 року було скасовано постанову дізнавача ВД Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_11 від 23 березня 2011 року про порушення кримінальної справи за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та постанову заступника прокурора Шевченківського району міста Києва ОСОБА_12 від 25 березня 2011 року про перекваліфікацію злочинних дій за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а постановою від 27 червня 2012 року о/у ВКР Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_13 , винесеною за матеріалами перевірки ЖРЗПЗ № 6450/1 від 19 червня 2012 року по заяві ОСОБА_9 з приводу можливих протиправних дій громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , відмовлено в порушенні кримінальної справи.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений володільцю майна ОСОБА_6 , але її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення володільців майна ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а в подальшому остання звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про скасування арешту майна, за наслідками розгляду якого 13 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було відмовлено у задоволенні даного клопотання, то таку причину пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважною, а ОСОБА_6 поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Саме такого порядку апеляційного оскарження ухвал слідчих суддів про арешт майна, як то було здійснено ОСОБА_6 , рекомендує дотримуватися Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 13 свого листа № 223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Шевченківського УП ГУ Національної поліції в місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000176, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 04 квітня 2008 року ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори за адресою: місто Київ, вул. Костьольна, 6, шахрайським шляхом під виглядом укладення договору купівлі-продажу заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов зазначеного договору, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округа ОСОБА_14 , ОСОБА_9 продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою за грошові кошти в сумі 361792 гривні. Водночас, грошові кошти остання ОСОБА_9 не передала.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що на даний час ОСОБА_6 має на меті юридично оформити на себе зазначену квартиру з метою подальшого її переоформлення на інших осіб.

07 грудня 2016 року старший слідчий ВП № 3 Шевченківського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною користуватися та розпоряджатися нею будь-якою особою.

08 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000176, про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_7 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з огляду на те, що вищевказане нерухоме майно є об`єктом кримінального правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється досудове розслідування, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи володільця майна ОСОБА_6 стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Поновити володільцю майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого ВП № 3 Шевченківського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4