Справа № 161/8667/16-к Провадження №11-кп/773/194/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Луцької місцевої прокуратури Волинської області,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000529 від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Луцької місцевої прокуратури Волинської області, у зв`язку з його невідповідністю вимогам п.п. 2, 5, ч. 2 ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті не зазначено дійсне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній за зазначеною в обвинувальному акті адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що стверджується даними поштових повідомлень та рапортами працівників міліції про неможливість виконання примусових приводів до обвинуваченого. Також в обвинувальному акті відсутні відомості про формулювання обвинувачення. Оскільки суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тому повернув його прокурору.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, вважає ухвалу суду незаконною, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує про те, що в обвинувальному акті зазначено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , за яким останній проживав на момент скерування обвинувального акта до суду, що стверджується рапортом працівника міліції та довідкою сільської ради, тоді як зміна обвинуваченим місця проживання в подальшому, не може ставити під сумнів відповідність обвинувального акта вимогам закону. Також вказує, що обвинувальний акт містить обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, в якому розкрита об`єктивна сторона інкримінованого останньому злочину. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, доводи прокурора, який підтримав скаргу з викладених в ній підстав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тобто, коли в ньому відсутні анкетні відомості обвинуваченого (в тому числі місце його проживання).

За змістом судового рішення під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції правильно встановив, що обвинувальний акт не містить відомостей про дійсне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , що суперечить вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції ОСОБА_7 за зазначеною в обвинувальному акті адресою: АДРЕСА_1 неодноразово направлялись повідомлення про час та місце розгляду справи, однак вони повертались до суду в зв`язку з неможливістю вручення обвинуваченому.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини шостої цієї статті, фізична особа може мати кілька місць проживання.

В даному випадку державне обвинувачення обґрунтовує апеляційну скаргу в цій частині зазначенням в обвинувальному акті адреси обвинуваченого: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи зазначені норми матеріального права та встановлені обставини справи, апеляційний суд не погоджується з такими доводами прокурора та вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність порушення норм п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки досудовим розслідуванням зазначено лише можливе місце реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 , а не місце його постійного або тимчасового проживання. Зазначені висновки стверджуються тим, що всі судові повідомлення, адресовані останньому вручені не були, повернуті до суду з відмітками «за закінченням терміну їх зберігання» та «за зазначеною адресою не проживає». Примусові приводи органами поліції не виконані через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 07 лютого 2017 року встановити дійсне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 виявилось неможливим, прокурор забезпечити явку обвинуваченого до суду не зміг.

Таким чином, суд першої інстанції використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження. Разом з тим, чинним кримінальним процесуальним кодексом не передбачено обов`язку суду встановлювати місце перебування такого.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має містити відомості, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закову і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України).

Фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту, тому доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є слушними.
Проте, з огляду на відсутність в обвинувальному акті відомостей про дійсне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені обставини в своїй сукупності підтверджують правильність висновку суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що унеможливлює призначення на його підставі судового розгляду, свідчить про необхідність його повернення прокурору.

Визначений ст.291 КПК України перелік вимог, що ставляться до обвинувального акту, та документів, які мають додаватися до обвинувального акту, є вичерпним. Відсутність тих чи інших відомостей або документів, вказаних у зазначеній статті на даному етапі судового провадження може стати в подальшому перепоною для винесення законного рішення або підставою для скасування прийнятого та по суті правильного рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області відмовити, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 000529 від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді