154/1451/17
1-кп/154/129/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0001092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркостав Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2016 року о 19 годині 52 хвилини в м. Володимир-Волинському Волинської області, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи біля магазину «Троянда», що по вулиці Привокзальній, 34, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «Racer city 3000» вартістю 5039, 17 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено у пред?явленому йому обвинуваченні та просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з?явилась, однак подала до суду заяву про можливість слухання справи без її участі, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за клопотаннями та згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи № 114 від 12 квітня 2017 року, на час інкримінованих йому протиправних дій ОСОБА_4 виявляв ознаки емоційно нестійкого розладу особистості з частими психотичними декомпенсаціями. Через наявний у нього психічний розлад не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 виявляв ознаки емоційно нестійкого розладу особистості з частими психотичними декомпенсаціями. Через наявний у нього психічний розлад не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, на час інкримінованого ОСОБА_4 діяння і на даний час він являється обмежено осудним.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно до вимог ст. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров?я інших осіб.

Враховуючи дані висновку судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 таке примусове лікування.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим та його захисником не оспорюється.

Дії обвинуваченого, котрі виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України та ч.1 ст.185 КК України, злочин вчинений ОСОБА_4 є середньої тяжкості.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, обмежена осудність.

Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 раніше не судимий. В той же час факт притягнення ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України та закриття 26 березня 2015 року кримінального провадження з підстав примирення з потерпілим, суд оцінює як обставину, яка негативно характеризує його особу.

Разом з тим, вивченням даних про особу ОСОБА_4 також встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, в той же час неодноразово лікувався з приводу емоційно-нестабільного розладу особистості та перебуває на обліку лікаря психіатра, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку потерпілого, представника публічного обвинувачення та захисника, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність кількох обставин, що пом?якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості згідно ст.12 КК України, до кримінальної відповідальності обвинувачений фактично притягується вдруге, раніше притягався до адміністративної відповідальності, посередньо характеризується за місцем свого проживання, епізодично вживав алкогольні напої, схильний до ведення антисоціального способу життя, суд не знайшов підстав для звільнення його від відповідальності та покарання, а також призначення більш м?якого покарання, ніж передбачено законом та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.185 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні становлять 790, 96 грн. за проведення судових експертиз, які підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Долю речових доказів визначити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 20, 50, 65, 66, 75, 88, 89, 96, ч.1 ст.185 КК України, ст.ст. 129, 349, 368, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ст. 96 КК України призначити ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 790, 96 гривень в дохід держави.

Речові докази:

1.оптичний носій інформації CD-R марки «TDK», який долучений до матеріалів кримінального провадження та зберігається при ньому - продовжувати зберігати при матеріалах провадження;

2.велосипед марки «Racer city 3000», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1