Провадження № 1-кс/201/6651/2016
УХВАЛА
Іменем України

17 серпня 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який. В обґрунтування клопотання вказала, що обраний запобіжний захід є досить суворим для її підзахисного, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів слідства, буде перешкоджати ходу слідства. Також вважає, що підозра у скоєнні кримінального правопорушення не є обґрунтованою, відсутні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Суд повинен врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який може забезпечити належну поведінку підозрюваного. ОСОБА_5 позитивно характеризується по місцю проживання, одружений, має на утриманні вагітну дружину та батьків пенсійного віку, є учасником бойових дій АТО, раніше не судимий.

Заявник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала, додатково зазначивши, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_5 . Зокрема, за весь період слідства не проводиться жодних слідчих дій, показання потерпілого є суперечливими, не логічними, так як згідно повідомлення КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ» ДОР» від 01.08.2016р., ОСОБА_7 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні. Додатково пояснила, що у листі лікарні не вказано період знаходження на лікуванні, оскільки така інформація становить лікарську таємницю. Немає ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, зазначила, що дружина ОСОБА_5 ОСОБА_8 вагітна, лікується в умовах стаціонару, так як існує загроза зриву вагітності, що підтверджується відповідною довідкою, у зв`язку із чим потребує піклування чоловіка.

Захисник ОСОБА_4 також вимоги клопотання підтримав, зазначивши, що слідство триває майже півроку, але у провадженні не проводиться жодних слідчих дій, що свідчить про затягування слідства. Показання потерпілого є суперечливими, є інформація про те, що потерпілий ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому захистом буде ставитися питання про перевірку свідчень потерпілого. У сторони захисту є докази, які спростовують вину ОСОБА_5 і вони будуть надані пізніше суду. Наразі підозра є необґрунтованою, базується лише на показаннях потерпілого. Вважає, що при розгляді клопотання слідчого про взяття під варту суддя слідчий був введений в оману з приводу наявності доказів вини.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що наразі він звільнився з роботи, поїхав до м. Кременчуку з метою працевлаштування, не переховується від слідства.

Прокурор в судовому засідання проти клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Як видно з матеріалів справи, слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області 25.02.2016 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 за фактом перевищення 17.02.2016 працівниками Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області своїх службових повноважень, катування, а також спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 122 КК України.

Працівниками Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 17.02.2016 близько 14.00 години на території м. Верхньодніпровська був помічений гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, якого вказаними працівниками поліції, з метою з`ясування особи, було допроваджено до Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (далі Верхньодніпровський ВП ДзВП ГУНП в області) за адресою: вул. Авраменка (колишня вул. К.Лібкнехта,), 21 у м. Верхньодніпровську, Дніпропетровської області, до кабінету сектора кримінальної поліції № 16 вищевказаного відділення, у якому в той момент на своєму робочому місці знаходився начальник сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП капітан поліції ОСОБА_11 .

Того ж дня, перебуваючи у вищевказаному кабінеті, капітан поліції ОСОБА_11 близько 14.30 години у ході бесіди із доставленим ОСОБА_7 , будучи невдоволеним відсутністю документа, що засвідчує особу, з метою залякування останнього для отримання інформації щодо його особи, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на перевищення своїх владних повноважень із застосування насильства і заподіяння тілесних ушкоджень шляхом катування, діючи умисно, зі значною силою почав наносити не менше 5 ударів своєю ногою по лівому стегну гр. ОСОБА_7 . Будучи невдоволеним зауваженнями і проханнями ОСОБА_7 на проявлене відносно нього насильство ОСОБА_11 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця і не припиняючи своїх дій, вийшов з кабінету та, взявши з собою задля більшого залякування потерпілого з невстановленого слідством місця гумовий кийок схожий на спеціальний засіб (ПР-73), повернувся до кабінету. Продовжуючи свої злочинні дії і тримаючи перед собою зазначений спецзасіб, погрожуючи при цьому застосуванням насильства шляхом висловлювання слів «зараз я буду позбавляти тебе цноти», умисно наніс ним декілька ударів по голові, тулубу в область грудної клітини зліва, по руках і ногах потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на стільці в кабінеті. А після того, як від отриманих ударів він впав на підлогу ОСОБА_11 , з метою подальшого залякування останнього, незважаючи на заподіяні тілесні ушкодження, крик і благання ОСОБА_7 припинити безпричинне побиття, ОСОБА_11 наніс ще не менше 5 ударів по голові, тулубу ОСОБА_7 гумовим кийком, протиправно застосувавши тим самим насильство, яке викликало сильний фізичний біль і моральні страждання.

Верхньодніпровського ВП ДзВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_5 і побачив, що ОСОБА_11 застосовує насильство до потерпілого. Відверто ігноруючи норми Закону України «Про Національну поліцію», у відповідності з якими поліцейському за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, ОСОБА_5 , знаходячись на вищезазначеному місці, вирішив підтримати і приєднатися до злочинних дій, вчинюваних своїм безпосереднім підлеглим стосовно цієї особи. Не отримавши заборони ОСОБА_11 на приєднання до побиття невідомого йому громадянина і продемонструвавши при цьому свою готовність на активне сприяння у продовженні побиття ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , не висловлюючи при цьому будь-яких зауважень щодо дій ОСОБА_11 і не переконуючи його у необхідності їх припинити, висловив таким чином свою мовчазну згоду на вчинення перевищення владних повноважень шляхом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 із застосуванням психологічного та фізичного насильства.

Реалізуючи свої злочинні наміри та вступивши таким чином у попередню змову між собою, начальник сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП капітан поліції ОСОБА_11 , діючи узгоджено, умисно, за попередньою змовою групою осіб разом зі співучасником заступником начальника Верхньодніпровського ВП майором поліції ОСОБА_5 , перевищуючи при цьому свої владні повноваження, близько 14.30 год. у кабінеті № 16, збиваючи неодноразово зі стільця на підлогу, нанесли не менше десяти ударів гумовим кийком по тулубу, верхніх та нижніх кінцівках потерпілого ОСОБА_7 , маючи на меті будь-яким способом його залякати і добитися від останнього написання заяви щодо відсутності до них будь-яких претензій. Тобто, явно перевищуючи свої владні повноваження, шляхом катування задля примусу вчинити певні дії, ОСОБА_11 і ОСОБА_5 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, протягом тривалого часу близько 3-х годин, із застосуванням спеціального засобу гумового кийка умисно застосовували до ОСОБА_7 насильство з метою заподіяти потерпілому сильного фізичного болю і пов`язаних з ним фізичних і моральних страждань, що призводило до неодноразового запаморочення і втрати свідомості.

Досягнувши бажаного результату у вигляді згоди ОСОБА_7 написати заяву щодо відсутності претензій до працівників поліції, ОСОБА_11 , разом зі співучасником злочину ОСОБА_5 , приблизно о 17.00 годині, у кабінеті №16, розташованому у будівлі Верхньодніпровського відділення поліції, за адресою: вул. Авраменка (колишня К.Лібкнехта), 21 у м. Верхньодніпровську, Дніпропетровської області, бажаючи довести спільний злочинний умисел до кінця та виконуючи свою роль у скоєнні злочинів відносно вказаного потерпілого, посадили ОСОБА_7 на стілець за стіл, надали чистий аркуш паперу і примусили скласти відповідну заяву.

Агресивно сприйнявши факт потрапляння крапель крові на аркуш паперу, які стікали з обличчя ОСОБА_7 , співучасник злочину ОСОБА_5 , діючи у відповідності з досягнутою домовленістю на застосування недозволених методів слідства і переслідуючи разом з ОСОБА_11 спільні наміри на створення штучних доказів законності своїх дій, з метою приховування у майбутньому вчинених ними злочинів, продовжуючи вчиняти дії, які явно виходять за межі наданих повноважень, з метою залякування потерпілого, ОСОБА_5 схопив за потилицю ОСОБА_7 , який сидів на стільці за столом, та умисно, з силою, більше двох разів, вдарив обличчям потерпілого об верхню поверхню столу біля якого він сидів, спричинивши сильний фізичний біль та моральні страждання.

У результаті вищевказаних дій, які тривали у період часу з 14.30 до 17.00 години 17.02.2016 та які буди припинені після згоди ОСОБА_7 написати розписку щодо відсутності претензій до працівників поліції, та написання такої розписки на новому аркуші паперу, наданому ОСОБА_5 , співробітниками правоохоронного органу ОСОБА_11 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою потерпілому ОСОБА_7 були спричинені відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28-Е від 18.03.2016 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами 5-го та 6-го ребер зліва по лівій передньо-пахвовій лінії, які відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з раною на шкірі обличчя справа, гематом на шкірі обох повік правого ока, саден на шкірі обличчя, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби; тілесні ушкодження у вигляді гематом на шкірі спини, лівого стегна, саден на шкірі спини, нижніх кінцівок відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі о такий (такі) в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови.

25.02.2016 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000147 за ч.2 ст.186 КК України.

29.06.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 365 КК України, винність якого повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2016р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.08.2016р.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 10 свого листа від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» вказує на те, що суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, зокрема й стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися). Суд повинен враховувати й дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний дотримується умов попередньо застосованого запобіжного заходу. Втім, одне лише само по собі виконання умов попередньо застосованого запобіжного заходу не є привілеєм підозрюваного, а є його обов`язком, покладеним на нього судом. Виконання цього обов`язку не є виключною підставою ставити питання про зміну запобіжного заходу, з огляду підстав його обрання, встановлених законом.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що підозра, яка стала підставою для обрання запобіжного заходу, не є обґрунтованою, оскільки матеріали провадження не містять достатніх доказів, що підтверджують вину ОСОБА_5 , слід зауважити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, дотримання підозрюваним умов застосованих раніше запобіжних заходів, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Крім формальних вимог, у КПК України визначено, що повідомлення повинно містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру (п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України). В даному пункті мова і йде про наявні докази, зібрані для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, а не про докази, які підтверджують вину підозрюваного.

Згідно із ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Частиною 3 даної статті передбачено, що до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання.

Суд критично ставиться до доводів захисників про те, що за повідомленням КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ» ДОР» від 01.08.2016р., потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні, тому при його показання при допиті можуть не відповідати дійсності. Адже в повідомленні не зазначено не періоду, не діагнозу. З цих відомостей неможливо взагалі встановити, яким чином психіатрична хвороба вплинула на показання потерпілого, так як дане питання є предметом дослідження експертизи.

Сторона захисту посилаючись на медичну довідку про стан вагітності, видану дружині ОСОБА_12 . ОСОБА_8 , зазначає, що остання часто лікується в умовах стаціонару, у зв`язку із чим потребує піклування, тому є підстави звільнення ОСОБА_5 з під варти. Втім з наданої медичної довідки № 20 від 20.07.2016р. вбачається, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря з відповідним діагнозом, пов`язаним із ускладненням протікання вагітності на строку 19 тижнів. Документів, що підтверджують її постійне її перебування у лікарні, лікування в умовах стаціонару тощо не надано.

Стороною захисту не надано жодних інших матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання. В судовому засіданні захисниками лише повідомлено, що докази, які спростовують вину існують, але наразі не можуть бути надані.

Враховуючи викладене, а також оцінуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявні докази, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є не доцільним.

З огляду на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , на те, що перелік обставин, які слід враховувати при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не є вичерпним, приходжу до висновку, що обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не підлягає зміні, оскільки він відповідає наявним у кримінальному провадженні ризикам, є достатнім для запобігання цим ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України. Тому у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвокату ОСОБА_3 про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Залишити ОСОБА_5 попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1