Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/108/17
Провадження № 1-кс/506/21/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слідчий суддя Красноокнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Котовської місцевої прокуратури юриста 2-го класу ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 та його представника-адвоката ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Окни, розглянувши, без повного фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, клопотання слідчого СВ Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
02.03.2017р. слідчий Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Котовської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, вилучені із автомобіля марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду зазначеного автомобіля 27.02.2017р.
Досудовим слідством, як зазначив слідчий, встановлено, що 25.02.2017р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в обхід встановлених пунктів пропуску, на напрямку Федосіїка (Україна) Михайлівка (РМ), прослідували з України на територію Р.Молдова (ПМР), з метою зустріти та переправити в Україну громадянина Пакистану. В районі інформаційного покажчика №5/109, близько 50-ти метрів від лінії державного кордону України в тил РМ (ПМР), вони зустріли громадянина Пакістану ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), який очікував на їх прибуття. На місці зустрічі також була присутня невідома особа, яка передала ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 200 євро, зазначивши, що кошти необхідно передати ОСОБА_4 . До зазначеного місця зустрічі громадянина Пакистану ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) доставили невідомі особи, на автомобілі темного кольору типу «позашляховик».
На даний час, на думку слідчого, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені банкноти, оскільки вони є речовим доказом по даному кримінальному провадженню та відповідають вимогам ч.2 ст.167 КК України. Пославшись на ст.ст.91, 131 ч.1 та 170 ч.ч.3, 4 КПК України, слідчий обґрунтував своє клопотання також тим, що доказуванню підлягає сама подія кримінального правопорушення, заходи забезпечення кримінального провадження вживаються для забезпечення його дієвості, а арешт майна застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного чи обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а також може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, і арешт, крім того, може бути накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, а заборона на використання та розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Прокурор в судовому засіданні на задоволенні клопотання слідчого наполягав, стверджуючи, що зазначені грошові кошти є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, оскільки з протоколу допиту ОСОБА_11 видно, що він іще з однією особою перейшли на територію ПМР, де йому передали 200 євро, після чого вони переправили через державний кордон України особу неслов`янської зовнішності, і ОСОБА_11 отримані 200 євро передав ОСОБА_4 . Під час особистого огляду, у останнього ніяких грошових коштів не було виявлено, а при огляді вказаного транспортного засобу були виявлені 200 євро, 100 долларів та 1грн., а тому можна вважати, що це саме ті гроші, які передали ОСОБА_4 за переправлення особи через державний кордон України.
Представник володільця майна проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вважаючи його необгрунтованим, так як слідчим та прокурором, на його думку, не надано доказів того, що вилучені із вказаного автомобіля кошти є саме тими, які були передані громадянином Пакистану за його переправлення через державний кордон України. Грошові купюри, перед передачею ОСОБА_11 , не помічались і їх номери не фіксувались, а в протоколі допиту ОСОБА_11 не зафіксовано яким саме номіналом передавались купюри в сумі 200 євро, тобто в матерілах, долучених до клопотання, відсутні чіткі докази того, що вилучені із автомобіля кошти, є саме тими, які передавались громадянином Пакистану. При вирішенні питання про накладення арешту на майно, як речовий доказ, на переконання адвоката, повинна бути сукупність достатніх, належних, допустимих і достовірних доказів того, що вилучене майно має безпосереднє відношення до події злочину, яких слідчим і прокурором не надано, а тому просив в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, допитавши свідків та дослідивши матеріали долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи із наступного:
ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (Рим, 04.11.1950р.) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення;
ст.41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності;
ч.1 ст.98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення;
ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому вказаним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження;
згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи ториманої неправомірної вигоди;
ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 вказаного Кодексу;
присутній в судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 слідчому судді повідомив, що про існування вказаних грошей в барсетці батька він не знав. Він лише знав, що у тій барсетці знаходяться документи батька;
свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 23.02.2017р. у четвер, після обіду, ОСОБА_13 привіз їй борг 500 євро, які позичав приблизно 10 лютого. Вказані кошти вона поклала в барсетку чоловіка, де знаходилось ще 100 долларів та біля 1100-1200грн. На наступний день вона, разом зі своїм чоловіком та сусідом ОСОБА_14 , поїхали в м.Котовськ (Подільськ) на базар, де чоловік торгував рибою, а вона, взявши чоловікову барсетку із вказаними коштами, пішла на базар і придбала три короби цигарок, за які розрахувалась 300 євро і 750 грн. Потім вони заправили автомашину і в барсетці залишилось 200 євро, 100 долларів і приблизно 140-200грн. Коли їй подзвонили і повідомили, що затримали сина ОСОБА_15 , то вона, приїхавши в с.Чорна, біля комендатури повідомила прикордонників про те, що в барсетці знаходяться її особисті «великі гроші»;
свідок ОСОБА_16 слідчому судді повідомив, що з ОСОБА_12 , матір`ю ОСОБА_17 , він знайомий давно і з нею у нього склались дуже хороші відносини, бувало, що він її називав мамою. Коли він потрапляв в скрутне становище, то вона завжди йому допомагала, в тому числі позичала гроші. В лютому місяці цього року йому було потрібно на особисті потреби 15 000грн., і коли він подзвонив з цього приводу ОСОБА_12 , то вона йому повідомила, що у неї гривнів немає, а є євро. Приблизно 10 лютого він позичив у неї 500 євро, купюрами по 100, на дві неділі, які повернув 23 числа;
Виходячи з наведеного, на переконання слідчого судді, клопотання підлягає частковому задоволенню, лише щодо арешту банкнот в євро та долларах США, оскільки із долучених до клопотання документів видно, що за незаконне переправлення через державний кордон України громадянина Пакистану ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) зазначеними в клопотанні особами було отримано 200 євро, а за показаннями останнього, в судовому засіданні при допиті в якості свідка відповідно до ст.225 КПК України, ним передавались і доллари США.
Таким чином, слідчий суддя не погодився з позицією представника володільця майна, стосовно відсутності ідентифікаційних ознак між банкнотами, які передавались за незаконне переправлення через державний кордон та тими, що були вилучені із вказаного автомобіля, виходячи з того, що із клопотання та наданих матеріалів не вбачається проведення органом досудового розслідування заходів з контролю за вчиненням злочину, як передбачено ст.271 КПК України.
Крім того, слідчий суддя змушений критично оцінити пояснення володільця майна, як позицію захисту своїх інтересів, та показання допитаних в судовому засіданні свідків, враховуючи близкість їх родинних та дружніх стосунків із володільцем майна.
Водночас, слідчий суддя вважає, що клопотання, в частині арешту банкноти в гривні, не підлягає задоволенню, оскільки із самого клопотання та доданих матеріалів не вбачається, що під час незаконного переправлення особи через державний кордон України викристовувалась також вітчизняна валюта.
На думку слідчого судді, саме таке рішення буде відповідати положенням ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», щодо справедливого розгляду справи, оскільки орган досудового розслідування, проведенням додаткових слідчих (розшукових) дій, матиме можливість беззаперечно довести свої твердження, щодо використання саме вказаних грошових банкнот під час вчинення згаданого злочину, а у володільця арештованого майна залишається право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, у разі доведення його недостатньої обгрунтованості.
Керуючись ст.ст.98 ч.1, 132, 170 ч.ч.1, 2, 3, 171-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 28.02.2017р., про арешт майна, задовольнити частково.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області, протягом 5 днів з дня її оголошення, а арешт майна, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, також може бути скасовано повністю чи частково, ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 та прокурору, негайно після її оголошення, та надіслати слідчому СВ Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 .

Слідчий суддя ОСОБА_1