Справа №484/56/17 30.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/371/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 296, ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002872 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, українця, вдівця, непрацюючого, що має середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України;
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 296 КК України на 2 місяця арешту, за ч. 1 ст. 125 КК України на 100 годин громадських робіт, що на підставі ч. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 13 дням арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому покарання у вигляді арешту строком на 2 місяця.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить частково скасувати вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.02.2017 року відносно ОСОБА_7 : за ч. 1 ст. 296 КК України вирок залишити без змін, а за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати, а провадження закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що ОСОБА_7 винним себе за ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, так як не спричиняв ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були очевидцями даного інциденту.

За такого, вважає, що суд по даному епізоду необґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 125 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2016 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 зайшов до будівлі Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що розташована за адресою: вул. Велика, 79 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, яка працювала у звичайному режимі. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_12 , використовуючи малозначний привід, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та існуючих в суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності, виражаючись нецензурною лайкою, наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в живіт у присутності працівників Лисогірської сільської ради, після якого остання вибігла на вулицю, так як в неї розпочалася блювота. Після цього ОСОБА_7 , деякий час, знаходячись в приміщенні сільської ради продовжив порушувати громадський порядок та виражатись нецензурною лайкою на адресу інших працівників Лисогірської сільської ради, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Свої протиправні дії ОСОБА_7 вчиняв протягом години, заважаючи персоналу Лисогірської сільської ради виконувати свої функціональні обов`язки та порушуючи нормальну діяльність установи.
Крім того, 03 листопада 2016 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку, де мешкає його син, за адресою: АДРЕСА_1 , якого вдома не було. На подвір`я вказаного домоволодіння вийшла співмешканка його сина ОСОБА_9 . В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої обвинувачений, діючи умисно, схопив ОСОБА_9 за руки, стискаючи в області лівого та правого передпліччя, та наніс один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на передпліччях та крововиливу на грудній клітині зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № 745, від 04.11.2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Апелянтом не оспорюється доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, а що стосується заперечення в судовому засіданні ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та у поданій захисником апеляційній скарзі, то вони є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 хоча і не визнав свою вину за цим епізодом обвинувачення, однак не заперечував, що 03.11.2016 року, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до сина. На подвір`я вийшла його співмешканка ОСОБА_9 та грубо йому відповідала, тому між ними виникла сварка. Стверджує, що тілесних ушкоджень він їй не спричиняв, однак допускає, що міг взяти її за руки, оскільки захищався. Вважає, що потерпіла обмовляє його.

Однак, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що 03.11.2016 року саме ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження схопив за груди, коли вона намагалась вирватись, а потім, схопивши за руки, став тягнути до будинку. Мимо проходили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які захистили її, ОСОБА_7 злякався та втік.

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , які 03.11.2016 року проходили повз будинок потерпілої та бачили, як ОСОБА_7 висловлюючись нецензурною лайкою, смикав її за руки.

Висновком судово-медичної експертизи від № 745 від 04.11.2016 року, підтверджено, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені крововиливи передпліч та грудної клітини зліва. Ці тілесні ушкодження могли утворитись не менше від 3-5 ударів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд 1інстанції вірно поклав в основу вироку висновок вказаної експертизи, показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами апелянта щодо постановлення вироку за відсутності сукупності доказів винуватості обвинуваченого у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.1 ст.125 КК України є правильними.

Наведені вище докази спростовують твердження апелянта про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, тим більш, що апелянт не навів в апеляційній скарзі жодної переконливої підстави для скасування вироку, або доказів на підтвердження невинуватості обвинуваченого.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: