Справа № 185/5721/17
Провадження № 1-кп/185/413/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 24.04.2017 року № 0001157 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Даугавпілс, Латвія, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.164, ст.75 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком один рік з іспитовим терміном два роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2009 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-3477-2009 від 19.06.2009 року ОСОБА_5 зобов`язаний з 01.06.2009 року сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до настання повноліття сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи з 11.10.2015 року , тобто після притягнення до кримінальної відповідальності за учинення аналогічного злочину, та до 31.03.2017 року ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання свого обов`язку та можливість притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, аліменти не виплачував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав.

В зазначений період часу, офіційно працевлаштувавшись, ОСОБА_5 , не бажаючи сплачувати аліменти на утримання дитини, про даний факт державного виконавця не повідомив, з метою уникнення стягнення грошових коштів із отримуваного доходу про свої зобов`язання щодо сплати аліментів на дитину відповідно до рішення суду бухгалтерію підприємства також не повідомляв.

Аліменти на утримання дитини із заробітної плати почав сплачувати лише після надання потерпілою ОСОБА_6 особисто до бухгалтерії підприємства постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, через що утворив заборгованість за період з 11.10.2015 року до 31.03.2017 року в сумі 12 242 грн. 63 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме:

- в 2015 році за період з жовтня по грудень місяць 2 077 грн.

- в 2016 році за період з січня по грудень місяць 7 426 грн. 90 коп.

- в 2017 році за період з січня по березень 2 636 грн. 42 коп.

Загальна ж заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6 становить 12 140 грн. 32 коп..

З урахуванням відрахувань, проведених підприємством «Перша міська друкарня» із заробітної плати ОСОБА_5 на підставі постанови державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 20.04.2017 року, наданої до бухгалтерії вказаного вище підприємства особисто потерпілою ОСОБА_6 , підприємством в квітні та травні 2017 року почали здійснювати відрахування із доходів боржника згідно постанови та у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача ОСОБА_6 у розмірі 50%, тобто 25% - чергових та 25% в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим, в рахунок погашення боргу було відраховано 1 645 грн. 97 коп., сума заборгованості по сплаті аліментів за з 11.10.2015 року до 31.03.2017 року склала 10 494 грн. 35 коп. (12 140 грн. 32 коп. 1 645 грн. 97 коп.), що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та дав покази з приводу обвинувачення, пояснивши, що згоден з сумою та періодом заборгованості з аліментів.

Він, дійсно, відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2009 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-3477-2009 від 19.06.2009 року зобов`язаний з 01.06.2009 року сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до настання повноліття сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За учинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України він 12 жовтня 2015 року був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Але, починаючи з 11.10.2015 року до 31.03.2017 року він знову злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, за вказаний період аліменти не сплачував, будь якої іншої матеріальної допомоги сину не надавав, заходів до працевлаштування не приймав, користуючись тимчасовими заробітками приховував свій дохід, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі в сумі 12 242 грн. 63 коп..

З урахуванням відрахувань, проведених підприємством «Перша міська друкарня» із його заробітної плати на підставі постанови державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 20.04.2017 року, наданої до бухгалтерії вказаного вище підприємства особисто потерпілою ОСОБА_6 , підприємством в квітні та травні 2017 року почали здійснювати відрахування із його доходів згідно постанови та у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача ОСОБА_6 у розмірі 50%, тобто 25% - чергових та 25% в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим, в рахунок погашення боргу було відраховано 1 645 грн. 97 коп.. та сума заборгованості по сплаті аліментів за період з 11.10.2015 року до 31.03.2017 року склала 10 494 грн. 35 коп. (12 140 грн. 32 коп. 1 645 грн. 97 коп.)

Зауважив, що він неодноразово працевлаштовувався, але відразу звільнявся, він погано бачить на одне око, однак інвалідність він не оформлював, має на утриманні хвору матір, відносно якої оформляє опікунство.

Додав, що він згоден в повному обсязі з періодом та сумою заборгованості по аліментам.

Потерпіла ОСОБА_6 дала суду аналогічні показання та підтвердила обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.164 КК України, що зафіксовані кримінальним провадженням.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх а також допитувати свідків, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора та потерпілої, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , та показами потерпілої ОСОБА_6 , суд робить висновок про те, що покази обвинуваченого та потерпілої мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що ОСОБА_5 раніше був судимий, підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення середньої тяжкості.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Враховуючи викладене, беручи до загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка свідчить про стійку злочинну направленість поведінки обвинуваченого щодо свідомого небажання виконувати судове рішення та сплачувати аліменти, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень не можливо без його ізоляції від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч.2 ст.164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_5 був засудженим Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки.

Відтак, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене за правилами ст.71 КК України, у виді обмеження волі, за сукупністю вироків.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.164 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.164 КК України у вигляді обмеження волі строком два роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді обмеження волі строком два роки частини покарання, у вигляді трьох місяців обмеження волі, що не відбуте ОСОБА_5 за попереднім вироком суду від 12 жовтня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки три місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 обчислювати з моменту виконання вироку суду в частині призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_8