Провадження № 1-о/734/3/17 Справа № 734/1253/16-к
іменем України
15 червня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець заяву прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Куяльник Іванівського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
раніше судимого: 23 жовтня 2014 року Іванівським районним судом Одеської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки;
Прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 4 ст. 407 КК України в якій, просив зазначений вирок скасувати, ухвалити новий вирок і при ухваленні нового вироку просив застосувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Іванівського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_4 шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного ) місяця позбавлення волі.
В обґрунтування заяви прокурор зазначив, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним і засуджено до трьох місяців арешту за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
06 червня 2016 року вирок Козелецького районного суду Чернігівської області відносно засудженого ОСОБА_4 набрав законної сили.
Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , згідно вимоги про судимість від 17 березня 2016 року № 51/30-16, за інформацією Управління організаційно-аналітичного забезпечення ГУ НП в Чернігівській області, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Разом з тим, згідно листа Іванівського районного відділу Кримінально-виконавчої інспекції № 971 від 24 листопада 2016 року, який надійшов до військової прокуратури Деснянського гарнізону 30 листопада 2016 року за № 4665вх-16, ОСОБА_4 раніше засуджений.
23 грудня 2016 року за № 4907вх-16 військовою прокуратурою Деснянського гарнізону отримано вирок суду від 23 жовтня 2014 року відповідно до якого, Іванівським районним судом Одеської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Вказаний вирок набрав законної сили 24 листопада 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України під час іспитового строку, а отже відповідно до ст.. 71 КК України за результатами розгляду даного кримінального провадження у суді не було приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
ОСОБА_4 як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду приховав факт притягнення його до кримінальної відповідальності за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року та перебування на іспитовому строкові. Тобто, надав завідомо неправдиві покази щодо наявності непогашеної судимості та відбування покарання з іспитовим строком.
Вказані обставини не були відомі ні суду ні стороні обвинувачення як на час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження у суді та мають значення для вирішення справи і є остаточними для постановлення правильного вироку у справі.
В судовому засіданні прокурор заяву підтримав та просив суд її задовольнити.
Обвинувачений заяву прокурора про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримав.
Судом встановлено, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним і засуджено до трьох місяців арешту за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.
Суд вважає, що заява прокурора підлягає задоволенню, вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року підлягає перегляду із постановленням нового вироку, оскільки під час ухвалення вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року при призначенні покарання ОСОБА_4 судом не було приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком, виходячи з наступного.
Під час ухвалення вироку від 20 квітня 2016 року Козелецьким районним судом Чернігівської області при призначенні покарання ОСОБА_4 не було приєднано не відбуту частину покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року.
Відповідно до ч. 4 ст.466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.
В судовому засіданні ОСОБА_4 просив не досліджувати докази, що були встановлені під час розгляду справи судом вперше, зазначав, що обставини встановлені судовим рішенням, що переглядається, він не оспорює та просить суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Прокурор просив не досліджувати докази, що були встановлені під час розгляду справи, оскільки обвинувачений обставини вчиненого правопорушення не оспорює.
За таких обставин, з урахуванням позиції прокурора, думки обвинуваченого, керуючись нормами ст. 466 КПК України, суд доходить висновку не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами.
Вироком Іванівського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_4 визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року встановлено, що 22 серпня 2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи стан у державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання в АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами.
У подальшому солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , лише 1 березня 2016 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків. У зв`язку з чим за наказом № 54 від 1 березня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 відданий як такий, що повернувся у розташування військової частини, зарахований у розпорядження командира вказаної військової частини, на всі види матеріального забезпечення та приступив до виконання обов`язків військової служби.
За встановлених обставин та оцінюючи зібрані докази, судом було визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду та призначено покарання з застосуванням ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на три місяці.
Аналізуючи в сукупності вище викладене суд остаточно приходить до висновку, що на підставі ч. 1 ст. 467 КПК України необхідно скасувати вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року за яким ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду та призначено покарання з застосуванням ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на три місяці і ухвалити новий вирок.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить те, що він щиро розкаюється у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цих законом санкцій, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому пов`язане з позбавленням волі, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення, та з врахуванням вимог ч. 1ст. 71 КК України, так-як кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч. 4 ст. 407 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинене в період іспитового строку.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу взяття під варту.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, з 20 квітня 2016 року по 06 червня 2016 року включно, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.
Судові витрати, речові докази та цивільний позов по справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 368-371, 373-376, 466, 467 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.04.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - скасувати та ухвалити новий.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді двох років та одного місяця позбавлення волі за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років та 1(одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з з часу взяття під варту.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2016 року по 06 червня 2016 року включно, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1