Єдиний унікальний номер №201/123/14-к
Номер провадження 1-кп/201/82/2017
У Х В А Л А
16 січня 2017 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великомихайлівка, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить відомостей про розмір витрат на проведення судово-медичної експертизи, а також дату та місце його складання.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника у повному обсязі та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор ОСОБА_3 залишив вирішення цього питання на розсуд суду.
Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, вважаючи його необґрунтованим та вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі наданого суду обвинувального акту, під час якого усунути всі недоліки досудового розслідування та витребувати копію постанови прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року про скасування постанови слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 31 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку свого представника у повному обсязі та просила суд призначити судовий розгляд.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 та неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом, з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України та часткове задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Відповідно до доктринального тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.
Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, тощо.
Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню поряд з іншими обставинами, також і мотив вчинення кримінального правопорушення.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.
Відповідно до наданого суду обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Як вбачається із наданого суду обвинувального акту, зміст формулювання обвинувачення всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить зазначення мотиву вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а натомість виходячи із викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, обвинувачений нібито безпричинно заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, що у разі відповідності дійсним обставинам події передбачає зовсім іншу кваліфікацію дій ОСОБА_7 .
Викладені факти свідчать про неналежне встановлення органом досудового розслідування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_7 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останнього на захист.
Окрім того, згідно ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт надсилається до суду разом з додатком у вигляді реєстру матеріалів досудового розслідування, який повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Тобто, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального законодавства реєстр матеріалів досудового розслідування у обов`язковому порядку повинен містити достовірні, відповідні данні щодо усіх, без винятку, проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та вжитих заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, діючим кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено процесуальний порядок корегування реєстру досудового розслідування під час здійснення судового провадження, внесення до нього змін або виправлень будь-ким.
Як вбачається із наданого суду реєстру матеріалів досудового розслідування разом із обвинувальним актом, зміст реєстру всупереч вимогам ч. 2 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України містить у собі неповноту щодо прийнятих процесуальних рішень і проведених процесуальних дій.
Зокрема, у наданому суду реєстрі взагалі відсутні відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, як і відсутнє зазначення про такі прийняті процесуальні рішення під час досудового розслідування, як закриття кримінального провадження слідчим та скасування прокурором постанови слідчого про закриття даного провадження, на які посилаються представник потерпілої та потерпіла.
Отже вказане свідчить, що орган досудового розслідування або недбало віднісся до обов`язку складання реєстру матеріалів досудового розслідування або дійсно проводив ряд процесуальних дій поза межами досудового розслідування після прийняття рішення про закриття кримінального провадження, що у разі дійсності, вказує на суттєве порушення вимог кримінального процесуального законодавства, на які вказано колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 17 листопада 2016 року.
Вказаний недолік вимог кримінального процесуального законодавства, що міститься у реєстрі матеріалів досудового розслідування, фактично позбавляє можливості суд надати об`єктивну оцінку щодо законності проведених процесуальних дій після закриття даного кримінального провадження, а отже очевидну їх недопустимість та відповідно порушення права на захист обвинуваченого.
Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається із наданого суду обвинувального акту потерпілою у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_9 .
Водночас, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, наданий суду обвинувальний акт не містить повного зазначення анкетних відомостей потерпілої ОСОБА_9 , зокрема місце її народження.
Окрім того, відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про дату та місце його складання та затвердження.
Проте, в порушення вищенаведених вимог закону обвинувальний акт не містить відомостей про місце його складання та затвердження.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).
Однак, в порушення наведених вимог закону в обвинувальному акті відсутні будь-які відомості про наявність або відсутність витрат на залучення експерта.
Отже, з урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.
Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1