Справа № 740/3328/16-к провадження № 11-кп/795/1292/2016 Категорія - ч.2 ст.121 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001173 від 24.07.2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року,

про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кунашівка Ніжинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, в силу статті 89 КК України, раніше не судимого

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи, фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання більш м`яке із застосуванням статті 69 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у вчинені злочину та кваліфікацію його дій, порушив питання про зміну вироку суду першої інстанції та зарахування ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 24 липня 2016 року по день постановлення ухвали, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно частини 5 статті 72 КК України.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з дня затримання 24 липня 2016 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 не погоджуючись з розміром призначеного покарання місцевим судом, просив врахувати визнання ним вини в скоєному злочині, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, здійснення ним догляду за братом, який є інвалідом другої групи, являючись його опікуном.

Прокурор, в обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24 липня 2016 року близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 розпивав спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, доводячи свої злочинні наміри до кінця, завдав ОСОБА_9 одного удару кухонним ножем в область передньої черевної стінки, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину, з ушкодженням сальника і брижі тонкого кишечника, що згідно судово-медичної експертизи № 172 від 06.09.2016 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 від отриманих ушкоджень померла на місці події. Безпосередньою причиною смерті є гостра крововтрата і геморагічний шок, який розвинувся на тлі проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі тонкого кишечника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра просила змінити вирок місцевого суду, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню. Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими під час розгляду в суді першої інстанції доказами, котрим місцевий суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який відповідно до статті 89 КК України є не судимим, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу захворювання на алкоголізм, здійснює догляд за братом інвалідом; обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в мінімальній межі санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 , місцевим судом були враховані обставини на які посилається обвинувачений в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання на підставі статті 69 КК України не вбачається, оскільки за змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливо, з урахуванням особи винного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Пунктом 2 частини 4 статті 374 КПК України визначено, що у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Даних вимог закону місцевим судом дотримано не було, у зв`язку з чим вирок в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від

30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 був затриманий, в порядку статті 208 КПК України, 24 липня 2016 року о 12 годині 00 хвилин (а.к.п.78-80).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

26 липня 2016 року, до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.к.п.91-94).

За таких обставин, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 липня 2016 року по 14 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 413, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року, задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

18 жовтня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , змінити.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 липня 2016 року по 14 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4