Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________21.12.2016
н/п 1-кп/490/736/2016
У Х В А Л А
21 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 та

захисника ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004492, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Воїнка Красноперекопського району автономної республіки Крим, є громадянином України, неодруженим, освіти не має, не працює, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не має певного постійного місця проживання, є раніше судимим:

- 20 квітня 2006 року Красноперекопським міським судом АР Крим за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, до трьох років позбавлення волі;

- 01 листопада 2006 року Джанкойським міським судом АР Крим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

- 02 листопада 2009 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі;

- 28 березня 2013 року Красноперекопським міським судом АР Крим за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 24 вересня 2013 року Джанкойським міським судом АР Крим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Воїнка Красноперекопського району автономної республіки Крим, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, навчається у Миколаївському професійному ліцеї, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим 18 грудня 2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, від відбування якого звільнений з випробуванням строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Здійснення кримінального провадження підсудне Центральному районному суду м. Миколаєва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Учасники процесу, що з`явилися у підготовче судове засідання, вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України за таких обставин слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_6 - у вигляді домашнього арешту.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 23 грудня 2016 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під домашнім арештом - 24 грудня 2016 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор послався на те, що ОСОБА_4 є неодноразово судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, не працює, не має певного місця проживання, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор послався на те, що ОСОБА_6 є судимим за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні у період випробування, призначеного судом при звільненні від відбування покарання, тяжкого корисливого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник та захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_4 , а також його захисник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжний захід, застосований до обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що підозрюваний є раніше неодноразово судимим, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, лише пів року як звільнився з місць позбавлення волі.

Враховуючи ці обставини слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 вчинить нові аналогічні кримінальні правопорушення.

Станом на теперішній час обставини, враховані слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зникли.

Крім наведених вище обставин з пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 слідує, що він не працює та не має інших законних джерел для забезпечення свого життя, а також не має певного місця проживання на території України, підконтрольній правоохоронним органам України, до засудження постійно проживав на території автономної республіки Крим, куди має намір повернутися.

Відповідно, ризик, врахований слідчим суддею при застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшився. Крім цього суд вважає наявним ризик його переховування від суду шляхом виїзду до автономної республіки Крим, а тому подальше тримання цього обвинуваченого під вартою є виправданим.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не можливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Відповідно, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну вказаного запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Як слідує з ч. 6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у період випробування, призначеного судом при звільненні від відбування покарання за вчинення корисливого злочину, що вказує на ризик вчинення ним нових корисливих злочинів.

Цей ризик був врахований слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу і станом на теперішній час не перестав існувати та не зменшився.

Таким чином, під час розгляду зазначеного вище клопотання прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не можливість його запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, менш суворого ніж домашній арешт, що відповідно до ст.ст. 181, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під домашній арештом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004492, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на 11 годину 30 хвилин 28 грудня 2016 року.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та потерпілого.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 17 лютого 2017 року включно.

Строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_6 з обов`язками, покладеними на нього ухвалою від 26.09.2016 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_9 , продовжити до 17 лютого 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: