Справа № 199/2323/17
ВИРОК
іменем України
2017 року червня місяця 13 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000506 від 06.03.2017, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, маючого не повну середньою освіту, непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не одруженого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого у квартирі АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 06.03.2017 близько о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в під`їзді № 9 будинку АДРЕСА_3 , побачив потерпілого ОСОБА_5 , який в цей момент проходив повз нього, і в цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), належного потерпілому ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону «Нокіа 206», поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, у цей же день, тобто 06.03.2017, близько о 16 годині 05 хвилин, продовжуючи знаходитись в під`їзді № 9 будинку № 25, розташованого по вул. Шолохова в м. Дніпро, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою власного збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є відкритими для оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілого з переду та почав руками водити по курточці одягненій на ОСОБА_5 , після чого вийнявши мобільний телефон з карману куртки, яка була одягнена на потерпілому, тим самим відкрито заволодів майном потерпілого, з метою подавлення волі потерпілого до опору штовхнув ОСОБА_5 , в результаті чого останній впав на підлогу під`їзду та відчув фізичну біль. Таким чином ОСОБА_3 відкрито викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 .

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 854 від 20.03.2017 року, спричинив потерпілому матеріальну шкоду в сумі 546 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не визнав та суду пояснив, що 06.03.2017 близько о 16.00 годині він перебував по вулиці Прохолодній м. Дніпро, де його затримали працівники поліції і вилучили у нього мобільний телефон «Нокіа 206», який він щойно придбав у невідомого чоловіка. Потерпілого ОСОБА_5 він не грабував у під`їзді № 9 будинку АДРЕСА_3 06.03.2017 близько о 16.00 годині не знаходився,і чого потерпілий його обмовляє йому не відомо.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в межах висунутого йому обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину, за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, вказав на ОСОБА_3 , як на особу, яка 06.03.2017 близько о 16.00 години відкрито заволоділа його майном, а саме мобільним телефоном марки «Nokia». Він 06.03.2017 близько 16.00 години знаходився у себе у під`їзді № 9 будинку АДРЕСА_3 , де проходив повз нього ОСОБА_3 , який бачив, що йому було важко відчиняти двері через поганий стан здоров`я, оскільки він нещодавно переніс інсульт і у нього не працює права рука, що було візуально видно. ОСОБА_3 запропонував допомогти відчинити двері до квартири, підійшов до нього з переду та почав руками його обмацувати, водити по курточці одягненій на ньому руками, після чого вийнявши належний йому мобільний телефон «Нокіа 206» з карману його куртки, розуміючи його безпорадний стан здоров`я, штовхнув, в результаті чого він втратив рівновагу, впав на підлогу під`їзду та відчув фізичну біль. Він хвора людина, інвалід ЧАЕС, йому важко було підійматися з підлоги, але він ледве встав і вийшов з під`їзду, почав кричати і просити допомоги. Тим часом, обвинувачений зник, а він про всі ці події розповів працівникам поліції, що приїхали до нього. У поліції йому повернули мобільний телефон і він відразу впізнав ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що 06.03.2017 близько 16:00 години вона приїхала до будинку АДРЕСА_3 і чекала подругу, бачила, як до під`їзду будинку АДРЕСА_3 спочатку зайшла молода дівчина, потім потерпілий і відразу за потерпілим до під`їзду зайшов обвинувачений, який привернув до себе увагу тим, що був одягнений у чорний плащ. Оскільки їй подобаються чоловічі чорні плащі, тому вона і звернула увагу на обвинуваченого і добре його запам`ятала. Через досить короткий проміжок часу обвинувачений ОСОБА_3 швидко вибіг із під`їзду і втік від будинку. Слідом, шкутильгаючи, ледве-ледве рухаючись вийшов потерпілий, який кричав і прохав на допомогу, повторюючи фразу: «забрав мобільний телефон»! Поруч знаходилася патрульна машина поліції, що під`їхала до потерпілого, який і розповів поліцейським проте, що невідомий чоловік щойно відібрав у нього мобільний телефон, а вона працівникам поліції сказала, що вона бачила хлопця, який щойно вибіг з під`їзду і вказала, що вона може бути свідком по справі.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду пояснили, що вони були понятими 06.03.2017 під час огляду мобільного телефону «Нокіа 206» чорного кольору імейл 1: НОМЕР_1 , імейл 2: НОМЕР_2 . Зазначений мобільний телефон видав ОСОБА_3 пояснивши, що він його викрав у чоловіка у під`їзді №9 будинку АДРЕСА_3 .

Крім пояснень потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.03.2017, відповідно до якого ОСОБА_5 просив правоохоронні органи вжити заходи до невідомої особи, яка 06.03.2017 близько 16:00 години відкрито заволоділа його майном, знаходячись у під`їзді № 9 будинку АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду від 06.03.2017 за участі понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_3 , об`єктом огляду є мобільний телефон «Nokia 206» чорного кольору імейл 1: НОМЕР_1 , імейл 2: НОМЕР_2 . Зазначений мобільний телефон видав ОСОБА_3 пояснивши, що він його відкрито викрав у чоловіка у під`їзді №9 будинку АДРЕСА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.03.2017, відповідно до якого у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених йому осіб впізнав особу під №4 за рисами обличчя, овалом обличчя, кольором та довжиною волосся, розрізом та кольором очей та за загальними рисами, як таку, що 06.03.2017 близько 16:00 години, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , відкрито, шляхом застосування фізичного насильства, викрала його особисте майно. Особа під № 4 є ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.03.2017, відповідно до якого у присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_6 серед пред`явлених їй осіб впізнала особу під №2 за характерними рисами обличчя та по одягу, як таку, що 06.03.2017 близько 16:00 години, заходила до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , а через хвилин 6-8 ця особа вибігла тримаючи в руках предмет схожий на мобільний телефон. Особа під № 2 є ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду від 24.03.2017, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_5 у присутності понятих впізнав належний йому мобільний телефон марки «Nokia 206» чорного кольору імейл 1: НОМЕР_1 , імейл 2: НОМЕР_2 , що має пошкодження на кнопці посередині у виді подряпини;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 854 від 20.03.2017, відповідно до якого, ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Nokia 206» станом на 06.03.2017 складає 546.00 гривень;
- розпискою ОСОБА_5 про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону марки «Nokia 206»;

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він 06.03.2017 близько 16.00 години не вчиняв відносно потерпілого ОСОБА_5 злочину і перебував у цей час у іншому місці, та не може прийняти їх до уваги, оскільки ці доводи спростовуються вищевикладеними та проаналізованими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними і допустимими, та такими, що не суперечать один одному і узгоджуються між собою. Зокрема, свідок ОСОБА_6 суду вказала, що 06.03.2017 близько 16:00 години вона бачила як саме ОСОБА_3 заходив за потерпілим до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , а через 6-8 хвилин саме ОСОБА_3 вибіг із під`їзду та побіг від будинку. Потерпілий ОСОБА_5 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, вказав саме на ОСОБА_3 , як на особу, яка 06.03.2017 у під`їзді № 9 будинку АДРЕСА_3 близько о 16.00 години відкрито заволоділа його майном, а саме мобільним телефоном «Нокіа 206». Він його відразу впізнав в райвідділі поліції і в суді вказав на обвинуваченого, як на ту особу, яка скоїла відносно нього злочин і нанесла фізичну шкоду його здоров`ю.

Обставин, які би свідчили про те, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_5 обмовляють обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, оскільки як свідку так і потерпілий, а також обвинувачений, кожен особисто, вказали суду про відсутність між ними будь яких відносин, які би стали підставою для обмовляння через неприязні стосунки.

Крім того, допитані в суді свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_5 , попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, у розгляді справи не зацікавлені і підстав ставити під сумнів об`єктивність та невірність їх показів не вбачається.
Безпосередньо допитані судом свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вказали на обвинуваченого ОСОБА_3 як на особу, яка 06.03.2017 у їх присутності добровільно видала мобільний телефон марки «Нокіа 206» чорного кольору, при цьому ОСОБА_3 вказав на те, що зазначений мобільний телефон він викрав у чоловіка похилого віку у під`їзді №9 будинку АДРЕСА_3 .

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Судом достатньо дослідженні всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення. Порушень КПК під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, судом не встановлено.
За наведених вище обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду, а його дії були добре сплановані, мали активний і послідовний, насильницький характер, носили умисний характер, були вчинені за умови досягнення єдиного злочинного результату, спрямовані на відкрите заволодіння чужого майна у потерпілого ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно, умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не працює, на утриманні непрацездатних і неповнолітніх осіб не має.

Крім вказаного, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно вчинив тяжкий злочин, який належить до небезпечних корисливо-насильницьких злочинів, що вказує на зухвалу поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , і те, що він вчинив даний злочин відносно хворої людини, що перенесла інсульт і частково втратила функції опорно-рухового апарату, що було достеменно видно з поведінки потерпілого ОСОБА_5 , все вище наведене у своїй сукупності визначає відсутність у ОСОБА_3 моральних цінностей, що становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості. Що вказує на відсутність підстав для застосування до нього вимог ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, оскільки перевиховання обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, позицію потерпілого та обвинуваченого, який вказував на непричетність його до скоєння даного злочину, та приймаючи до уваги, що особа обвинуваченого ОСОБА_3 , є небезпечною для суспільства, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому, дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який останній вчинив умисно, суд, прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , можливо виключно в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до п. 9) ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 06.03.2017, тобто з моменту його фактичного затримання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) в строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 06.03.2017 по 13.06.2017 включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній тримання під вартою.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia 206» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

13.06.2017