Номер провадження: 11-кп/785/434/17
Номер справи місцевого суду: 494/31/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.04.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000232 від 09.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:
16.01.2017 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000232 від 09.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 містить формулювання обвинувачення яке є неповним та не зрозумілим, в ньому прокурор зазначив, що вказаними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, проте, прокурором та слідчим у формулюванні обвинувачення не вказано які саме заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. Крім того, слідчий та прокурор у викладі фактичних обставин справи фактично висловили твердження про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Також, на думку суду, не зрозумілим є твердження слідчого та прокурора про те, що у кримінальному провадженні встановлена достатність доказів для повідомлення підозри ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст. 122 КК України, тобто ОСОБА_7 пред`являється підозра чи він обвинувачується у скоєнні вказаного злочину.

До обвинувального акту долучений реєстр матеріалів який не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а саме в ньому не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, також деякі процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування не мають хронології у даті проведення (п.п.12, 13). Крім того, не зазначена дата складання обвинувального акту, а лише рік та місяць.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якої вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, просить ї скасувати і направити обвинувальний акт на новий розгляд до Березівського районного суду Одеської області.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду є необґрунтованими, так як в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України. Висловлення чи ствердження винуватості ОСОБА_7 в обвинувальному акті відсутні. Також, прокурор зазначає, що твердження суду, що у формулюванні обвинувачення не вказано які саме заподіянні тілесні ушкодження середньої тяжкості є необґрунтованими оскільки, детальний опис отриманих травм, зазначений у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення. Крім того, прокурор відмічає що питання правильності висунутого обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, правильності правової кваліфікації, а також дослідження фактичних обставин його вчинення не розглядається у підготовчому судовому засіданні, оскільки дане питання можливо вирішити лише під час судового розгляду, а отже прокурор робить висновок, що суд в підготовчому судовому засіданні вийшов за рамки висунутого обвинувачення та розпочав досліджувати докази. Твердження суду про невідповідність реєстру матеріалів вимогам КПК України, прокурор вважає безпідставними та невмотивованими, оскільки реєстр відповідає вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Прокурором зазначено, що при складанні та затвердженні обвинувального акту, слідчим та прокурором дотримано вимоги всіх пунктів ч.2 ст.291 КПК України.

Крім того, прокурор зазначає, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону, при цьому суд постановляє відповідну ухвалу, якою зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним строку, при цьому проведення будь-яких слідчих дій окрім тих що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту не допускається. Однак в ухвалі про повернення обвинувального акту суд не зобов`язав прокурора усунути жодного недоліку, чим грубо порушив норми кримінально процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; пояснення обвинуваченого, який просив залишити без зміни рішення районного суду; думку потерпілої, яка вважає необхідним скоріше розглянути справу у суді і підтримує позицію прокурора; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту відносно ОСОБА_7 були дотримані вищевказані вимоги Кримінального процесуального Закону та Конвенції, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст.291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті чітко зазначені найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер , анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 ; прізвища, імена, по батькові та займані посади слідчого та прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; зазначено про відсутність витрат на залучення експерта; дата та місце складення та затвердження обвинувального акту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зі змісту обвинувального акту однозначно можна стверджувати про те, в чому обвинувачується ОСОБА_7 , яким чином виразились його злочинні дії та які наслідки спричинили, зазначений також перелік тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій. Обвинувальний акт містить ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін складу злочину, а саме: час, місце, обстановка, спосіб вчинення злочину, обставини, що передували його вчиненню, а також форма вини - умисел на вчинення злочину. Апеляційному суду обвинувачений пояснив, що він розуміє в чому його обвинувачують відповідно до обвинувального акту.

Також згідно з вимогами ч.4 ст.291 КПК України, До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваного ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Таким чином, органом досудового розслідування цілком і повністю дотримані вимоги кримінального процесуального закону та забезпечені права ОСОБА_7 на стадії завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів та направлення обвинувального акту до суду для розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є передчасним та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної ухвали неможливо зрозуміти, на чому ґрунтується висновок суду про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, оскільки частиною другою цієї статті передбачено лише, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. При цьому з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вищезазначені вимоги при його складання слідчим дотримані.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000232 від 09.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту від стадії підготовчого засідання в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3