Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

09 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
та захисника особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою від 10 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 відмовила у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора України.

Своє рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя обґрунтувала тим, що у поданій скарзі заявник просить визнати незаконною бездіяльність Генерального прокурора України, як прокурора органу прокуратури вищого рівня, який не розглянув його клопотання про визнання незаконною постанови першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 15 грудня 2016 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року, яка не є бездіяльністю, що підлягає оскарженню в розумінні положень ст. 303 КПК України, а постанова про продовження строків досудового розслідування, взагалі не підлягає оскарженню в порядку вказаної статті.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшла висновку, що, на підставі вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 необхідно відмовити, оскільки скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати незаконною бездіяльність Генерального прокурора України, як прокурора органу прокуратури за статусом при розгляді клопотання скаржника від 20.12.2016 року та зобов`язати його надати скаржнику відповідь.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржуваною ухвалою він був позбавлений доступу до правосуддя по суті, оскільки суд не надав оцінку обставинам, викладеним у скарзі, а також тому, що прокурор не відповів на клопотання скаржника від 20.12.2016 року, у зв`язку з чим не розглядав питання щодо оскарження ним бездіяльності прокурора у нездійсненні ним інших процесуальних дій, а саме порушенні ним ст. 220 КПК України.

Не прийнявши до уваги вищенаведену бездіяльність, суд зосередився на розгляді лише вимоги скаржника про визнання незаконною постанови першого заступника генерального прокурора України ОСОБА_8 від 15.12.2016 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року.

Як вважає скаржник, своєю ухвалою від 10.01.2017 року, слідчий суддя привласнила собі повноваження Верховної Ради України, оскільки на свій розсуд надала тлумачення кримінальному процесуальному кодексу в частині оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора під час досудового розслідування та Закону України «Про прокуратуру» щодо статусу прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення захисника особи, яка подала апеляційну скаргу, який підтримав скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_6 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України містить виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Частина 2 ст. 303 КПК України встановлює, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Як вбачається зі скарги, з якою ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, останній оскаржував бездіяльність Генерального прокурора України, як прокурора органу прокуратури за статусом, до якого 20.12.2016 року він звернувся з клопотанням про незаконні дії безпосереднього підлеглого Генерального прокурора України першого заступника генерального прокурора України ОСОБА_8 , яким, з перевищенням наданих йому повноважень, винесена постанова від 15 грудня 2016 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року, відповідь на яке йому не надана та про наслідки розгляду цього клопотання він не повідомлений.

У зв`язку з цим, за наслідками розгляду поданої скарги, ОСОБА_6 просив слідчого суддю визнати незаконною бездіяльність Генерального прокурора України при розгляді клопотання від 20.12.2016 року та визнати незаконною постанову від 15.12.2016 року першого заступника генерального прокурора України ОСОБА_8 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року.

Тобто, як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, згідно вимог поданої скарги, ОСОБА_6 оскаржував бездіяльність прокурора, яка, в розумінні положень ч. 1 ст. 303 КПК України, не є бездіяльністю, яка може бути оскаржена під час досудового розслідування, а постанова прокурора про продовження строків досудового розслідування, взагалі не може бути оскаржена в порядку, передбаченому цією статтею.

За таких обставин слідчий суддя, на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, дійшла правильного висновку про те, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , які зводяться до того, що слідчий суддя не звернула уваги на те, що він фактично оскаржував бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні ним інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме розглянути його клопотання в порядку і строк, передбачені ст. 220 цього Кодексу, а не постанову першого заступника генерального прокурора України ОСОБА_8 від 15.12.2016 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року, не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.

По-перше, та обставина, що своє звернення до Генерального прокурора України підозрюваний ОСОБА_6 назвав клопотанням та поряд з іншими нормами КПК України, послався на ст. 220, сама по собі не дає підстав для висновку, що воно повинно розцінюватися саме як клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій та розглядатись в порядку та строк, передбачені цією статтею.

По-друге, в так званому клопотанні підозрюваного ОСОБА_6 від 20.12.2016 року останній фактично оскаржував Генеральному прокурору України рішення його першого заступника, а саме постанову від 15.12.2016 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року, що не може розглядатись як клопотання про вчинення будь-яких процесуальних дій, оскільки вимоги підозрюваного зводилися до визнання незаконною вказаної постанови та закриття кримінального провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу злочину.

По-третє, процесуальне рішення будь-якого прокурора про продовження строку досудового розслідування в будь-якому порядку, в тому числі в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України, оскарженню не підлягає, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначена вище постанова від 15.12.2016 року є звичайним процесуальним рішенням, яке може бути оскаржене в ході досудового розслідування в розрізі п. 1 ч. 1 згаданої статті слід визнати таким, що не ґрунтується на законі.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження незаконним, оскільки воно повністю ґрунтується на законі та відповідає встановленим обставинам судового провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 376, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, якоювідмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/970/2017

Категорія ч. 6 ст. 304 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1