печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого прокуратури Київської області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого прокуратури Київської області у кримінальному провадженні № 0000334 від 14.06.2016 р., що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Слідчим управлінням прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 14.06.2016 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

18.10.2016 р., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2016 р., було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:

- договір купівлі-продажу частини у статутному капіталі від 02.09.2016 р.;

- копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 про вихід зі складу учасників ТОВ «Спецшина Україна» від 02.09.2016 р., зареєстрованої в реєстрі за № 1874;

- установчий договір про створення та діяльність ТОВ «ТіДіСі»;

- статут ТОВ «ТіДіСі»;

- копія листа ТОВ «Плато Плюс» на ім`я директора КП «Центр Європи» на 1 арк. у 2-х примірниках;

- свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «ТіДіСі»;

- копію довідки про взяття на облік платника податків;

- копію довідки АБ № 641514 з Єдиного державного реєстру (ЄДРПОУ);

- наказ № 1 від 14.10.1999 р. директора ТОВ «ТіДіСі» ОСОБА_6 ;

- виписку з ЄДРПОУ ТОВ «ТіДіСі»;

- копію виписки з протоколу № 3 зборів засновників ТОВ «ТіДіСі» від 14.10.2016 р.;

- ноутбук марки «Fujitsu-Siemens AmiLoPro v3405» модель MS 2191 з зарядним пристроєм.

Стверджуючи про те, що зазначене майно утримується органом досудового розслідування без законних на те підстав, оскільки не входить до переліку майна щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання і вилучення в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку та за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує право ОСОБА_5 на вільне володіння та користування належним їй майном, у скарзі просить зобов`язати компетентних осіб прокуратури Київської області в кримінальному провадженні № 0000334 повернути особисте майно, що було вилучено в ОСОБА_5 в ході обшуку 18.10.2016 р.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 в обґрунтування скарги, думку слідчого ОСОБА_4 по суті ініційованого питання, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п.1.ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно зі ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого управління прокуратури Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000334 від 14.06.2016 р. за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Київської митниці ДФС, які з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, всупереч інтересам служби, в порушення ст.ст. 54,55 Митного кодексу України, п. 2 Наказу № 689 ДФС України, не здійснили контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, ввезених ТОВ «Боршина» (код 39334575) на протязі травня-червня 2016 р. та не провели коригування митної вартості товарів, чим завдали тяжких наслідків у вигляді збитків, які в 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

18.10.2016 під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 було вилучено належне ОСОБА_7 майно, а саме:

- договір купівлі-продажу частини у статутному капіталі від 02.09.2016 р.;

- копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 про вихід зі складу учасників ТОВ «Спецшина Україна» від 02.09.2016 р., зареєстрованої в реєстрі за № 1874;

- установчий договір про створення та діяльність ТОВ «ТіДіСі»;

- статут ТОВ «ТіДіСі»;

- копію листа ТОВ «Плато Плюс» на ім`я директора КП «Центр Європи» на 1 арк. у 2-х примірниках;

- свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «ТіДіСі»;

- копію довідки про взяття на облік платника податків;

- копію довідки АБ № 641514 з Єдиного державного реєстру (ЄДРПОУ);

- наказ № 1 від 14.10.1999 р. директора ТОВ «ТіДіСі» ОСОБА_6 ;

- виписку з ЄДРПОУ ТОВ «ТіДіСі»;

- копію виписки з протоколу № 3 зборів засновників ТОВ «ТіДіСі» від 14.10.2016 р.;

- ноутбук марки «Fujitsu-Siemens AmiLoPro v3405» модель MS 2191 з зарядним пристроєм, що підтверджується даними протоколу обшуку.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу, у разі скасування арешту.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Натомість, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, ще не вказує на те, що останні відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке орган досудового розслідування вважатиме здобутими злочинним шляхом, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

При цьому, обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

З моменту порушення кримінального провадження № 0000334 від 14.06.2016 р. ОСОБА_5 про підозру не оголошено, належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, які б могли свідчити про відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, не представлено, а відтак за відсутності судового рішення про його арешт в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, вказане майно має режим тимчасово вилученого.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що даних про визнання вилученого майна речовим доказом слідчому судді не представлено, арешт на вилучене майно не накладався, а відтак органом досудового розслідування не доведено та при розгляді скарги не встановлено доказів для безспірного висновку, що вилучені речі та майно відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що б виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, приходжу до висновку про обґрунтованість скарги.

Керуючись ст. ст. 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого прокуратури Київської області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України,- задовольнити.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000334, повернути ОСОБА_5 вилучені під час обшуку 18.10.2016 року за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) предмети та документи, відповідно до протоколу обшуку 18.10.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1