Справа № 355/1043/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/590/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 30.05.2017

УХВАЛА
іменем України
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000725 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданів Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.05.2013 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Романівка Ленінського району АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, не маючого постійного місця реєстрації та проживання, відповідно до ст. 89 КК України не маючого судимості,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 27 серпня 2016 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою зі ОСОБА_8 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 .
В ході словесної сварки ОСОБА_10 у відповідь на образи ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обурившись діями та поведінкою ОСОБА_10 , почали наносити удари кулаками рук в область голови ОСОБА_10 . В ході бійки ОСОБА_10 зайшов до приміщення веранди свого будинку.
Продовжуючи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи групою осіб, наздогнали потерпілого ОСОБА_10 у приміщенні веранди будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно та усвідомлюючи, що їхні дії можуть заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_10 , бажаючи та передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків свого діяння, для досягнення своєї спільної мети, застосувавши фізичну силу повалили ОСОБА_10 на підлогу та завдали численних ударів кулаками рук та ногами в область голови, тулубу та рук останнього.
Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помітивши на підлозі велику пляму крові біля голови потерпілого та те, що ОСОБА_10 знаходиться без свідомості залишили приміщення будинку.
Так, нанесення ударів в життєво важливі органи людини і наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між цими ударами та отриманими ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме: черепно-мозкова травма (синці, садна та рана обличчя, перелом кісток носу, крововиливи у м`які тканини голови, перелом склепіння та основи черепа, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, крововиливи у мозочок, набряк-набухання головного мозку); закрита травма грудної клітини (перелом ребер з крововиливами у оточуючі м`які тканини); синці та садна верхніх кінцівок, що спричинили його смерть, свідчать про спрямованість спільного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у досягненні їх мети - спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також вважає, що суд безпідставно стягнув з нього «солідарно» на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та виправдати його за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази його причетності до вказаного злочину, обвинувачення базується на припущеннях. Також зазначає, що було порушено його право на захист з самого початку слідства, зокрема, на слідчому експерименті у нього не було захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити частково, а вирок суду - змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а саме в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом в ході судового розгляду.
Вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами огляду місця події від 27.08.2016 року та від 28.08.2016 року; висновком судово-медичного експерта № 176 від 28.08.2016 року; постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до матеріалів провадження від 28.08.2016 року; постановою огляду речей від 28.08.2016 року; протоколом про визнання предмету речовим доказом та приєднання до матеріалів провадження від 28.08.2016 року; протоколом огляду речей від 28.08.2016 року; висновком експерта № 223 від 15.11.2016 року; висновком експерта № 225 від 17.11.2016 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2016 року за участю ОСОБА_8 з відеофіксацією; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2016 року за участю ОСОБА_7 з відеофіксацією; висновком судово-медичного експерта № 116 від 28.08.2016 року; висновком судово-медичного експерта № 115 від 28.08.2016 року; висновком судово-психіатричної експертизи № 377 від 02.11.2016 року; висновком судово-психіатричної експертизи №376 від 02.11.2016 року.
Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в магазині в с. Селичівка. Влітку 2016 року до неї в магазин заходили обвинувачені ОСОБА_8 , які вранці купляли горілку. Цього ж дня після обіду в магазин знову зайшов ОСОБА_7 , він був без окулярів з розбитою головою.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в с. Селичівка та до нього прийшов ОСОБА_8 , який сказав, що убили ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 27.08.2016 року вона чула як ОСОБА_8 запитував у ОСОБА_7 : « ми ж його вбивати не будемо?». Також від ОСОБА_8 дізналась, що вони вбили ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив суду, що він проживає в с. Селичівка по сусідству з ОСОБА_10 . Наприкінці серпня 2016 року він був вдома та побачив як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до двору ОСОБА_10 . Через деякий час він почув з двору ОСОБА_10 крики та лайку, спочатку Дудка виганяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з будинку, а потім вони сварились на подвір`ї. Потім ОСОБА_10 покликав його на допомогу.
З досліджених судом першої інстанції письмових доказів, а саме:
- з протоколу огляду місця події від 27.08.2016 року вбачається, що проводився огляд домоволодіння АДРЕСА_2 ;
- з довідки вбачається, що ОСОБА_10 був зареєстрований та проживав в домоволодінні АДРЕСА_2 ;
- з висновку судово-медичного експерта № 176 від 28.08.2016 року вбачається, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: черепно-мозкова травма (синці, садна та рана обличчя, перелом кісток носу, крововиливи у м`які тканини голови, перелом склепіння та основи черепа, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку крововиливи у мозочок, набряк-набухання головного мозку); закрита травма грудні клітини (переломи ребер з крововиливами у оточуючі м`які тканини); синці та садни верхніх кінцівок. Смерть його наступила, за 6-8 годин до моменту огляду тіла на місці виявленні від черепно-мозкової травми яка ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу та даними додатковій методів дослідження. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виниклі за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могла бути рука зжата в кулак, або взута нога, або при ударі об такий (такі). Могли утворитися за обставини на які вказано у фабули постанови. Черепно-мозкова травма відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Закрита травма грудної клітини відноситься до середніх тілесних ушкоджень. Садна та синці верхніх кінцівок відносяться до категорії легких, і свідчить про самозахист. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи. Виявлені ушкодження могли утворитися за обставини на які вказано у слідчому експерименті за участю ОСОБА_8 . Об`єктивних даних по тілесним ушкодженням у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 не виявлено;
- з протоколу огляду місця події від 28.08.2016 року вбачається, що проводився огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_15 , де мешкав ОСОБА_7 , під час якого було вилучено кепку чорного кольору, чоловічі штани сірого кольору та чоловічу нижню білизну;
- з висновку експерта № 223 від 15.11.2016 року вбачається, що при дослідженні одягу, вилученого у ОСОБА_7 , кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анти-В. На брюках в об. №№1, на футболці в об. №№5,6 та на тапочках в об. №№7-9, що надійшли на обстеження виявлена, кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №№1 на брюках, в об. №№7 на тапочку виявлений антиген А, відповідно дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 ;
- з висновку експерта № 225 від 17.11.2016 року вбачається, що при дослідженні одягу, вилученого у ОСОБА_8 , кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анти-В. На брюках в об. №№1-3, на футболці в об. №№4,5 та на тапочках в об. №№6, що надійшли на обстеження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №№1-3 на брюках, в об. №№ 4,5 на футболці, та в об. №6 на тапочках виявлений антиген А, відповідно дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 ;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 28.08.2016 року з відео фіксацією за участю ОСОБА_8 вбачається, що перевірялися і уточнювалися відомості щодо заподіяння ним та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 28.08.2016 року з відео фіксацією за участю ОСОБА_7 вбачається, що перевірялися і уточнювалися відомості щодо заподіяння ним та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;
- з висновку судово-медичного експерта № 116 від 28.08.2016 року вбачається, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження: садно перенісся та нижньої повіки зліва, могли утворитись за обставин, на які вказано у фабулі постанови, а саме 27.08.2016 року під час бійки;
- з висновку судово-медичного експерта № 115 від 28.08.2016 року вбачається, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження : садно обличчя та садно 5 пальця лівої руки, могли утворитись за обставин, на які вказано у фабулі постанови, а саме 27.08.2016 року під час бійки;
- з висновку судово-психіатричної експертизи №377 від 02.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 під час інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, а перебував в стані простого алкогольного сп`яніння. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психіатричного захворювання у нього також не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує;
- з висновку судово-психіатричної експертизи №376 від 02.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 під час інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Під час проведеного обстеження ознак психіатричного захворювання у нього також не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує.
Таким чином, зазначені в сукупності докази підтверджують винуватість: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Даючи оцінку показанням учасників судового засідання та дослідженим доказам, суд першої інстанції прийшов до переконання, що показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , дані ними в судовому засіданні, є неправдивими та дані ними з метою уникнення відповідальності за вчинене. Дані показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спростовуються доказами, дослідженими судом під час розгляду справи, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2016 року за участю ОСОБА_8 з відео фіксацією. Під час даної слідчої дії ОСОБА_8 докладно розповів про вчинення ним та ОСОБА_7 злочину, показав де і як розташовувались він, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Також під час проведення слідчої дії ОСОБА_8 в присутності захисника добровільно та докладно розповів хто почав бійку, де, як та в які частини тіла наносились удари ним та ОСОБА_7 потерпілому. Показуючи як наносили удари ОСОБА_10 , в той час коли той лежав на підлозі в веранді будинку, ОСОБА_8 показав, що він знаходився позаду ОСОБА_10 , який лежав на правому боці, та наносив останньому удари ногами ззаду в голову, а ОСОБА_7 - в цей час перебував перед ОСОБА_10 та наносив удари ногами в голову ОСОБА_10 . Дані обставини також підтверджуються висновком експерта № 223 від 15.11.2016 року, та пояснюють ту обставину, звідки на брюках та тапочку ОСОБА_7 з`явилась кров потерпілого ОСОБА_10 , та чому вона відсутня на футболці, оскільки ОСОБА_7 бив потерпілого ногами, коли той лежав на полу. Разом з тим у ОСОБА_8 , який бив потерпілого ОСОБА_10 , коли той перебував ще в положенні стоячи, кров є також і на футболці. Також дані обставини підтверджені висновком судово-медичного експерта № 176 від 28.08.2016 року, згідно з яким виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 ушкодження, могли утворитися за обставини на які вказано у слідчому експерименті за участю ОСОБА_8 . Крім того, обставини на які вказував ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, а саме, що спочатку в будинок зайшов ОСОБА_7 , та через деякий час він вийшов з розбитим обличчям, були частково підтверджені показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що спочатку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли в будинок, та ОСОБА_10 намагався вигнати їх з будинку. Та словесна сварка відбувалась саме між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Факт того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли умисно, та мали спільний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що коли після розмови зі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останні пішли від магазина в напрямку її дома, вона чула як ОСОБА_8 спитав у ОСОБА_7 , « ми ж його вбивати не будемо?»; а також показаннями свідка ОСОБА_14 , який чув, як ОСОБА_7 казав ОСОБА_10 , що вони прийшли поговорити.
Невизнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому їм злочині суд першої інстанції вірно розцінив як спосіб захисту їхніх інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Отже доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені в апеляційній скарзі, щодо його непричетності до інкримінованого йому злочину, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції його від суспільства.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції його від суспільства. Крім того обираючи міру покарання, суд прийняв до уваги більш активну роль ОСОБА_8 під час бійки та нанесенні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.
Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів не встановлено неповноти судового розгляду, про що зазначає обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, оскільки судом першої інстанції повністю досліджені всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження стороною обвинувачення було залучено експерта спеціалізованої державної установи на проведення судової експертизи, витрати на залучення якого складають 770 грн. 35 коп.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95 (із змінами), у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного з засуджених.
Але суд першої інстанції не врахував роз`яснення, які містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95 (із змінами), та стягнув на користь держави солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 770 грн. 35 коп. судових витрат.
Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначені в апеляційній скарзі в частині неправильного вирішення судових витрат, підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині вирішення судових витрат - зміні.
Враховуючи ступень вини та майновий стан обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слід стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 385 грн. 17 коп., а з обвинуваченого ОСОБА_8 - 385 грн. 18 коп. судових витрат за проведення експертизи.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначене в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, не знайшло свого підтвердження під апеляційного розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення доведена, а тому підстави для закриття провадження відносно ОСОБА_7 , про що просить обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, відсутні.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 , якого було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за його клопотанням було призначено захисника - адвоката ОСОБА_9 . Повідомлено про підозру ОСОБА_7 , його допит, а також слідчий експеримент з ОСОБА_7 було проведено до його затримання, клопотань про залучення захисника від нього не надходило, а тому посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про порушення його права на захист, зокрема, на слідчому експерименті, оскільки у нього не було захисника, є необґрунтованими.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, затримані 28.08.2016 року, а тому слід на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк їх попереднього ув`язнення з 28.08.2016 року (дата затримання)по 30 травня 2017 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 385 грн. 17 коп. та з обвинуваченого ОСОБА_8 385 грн. 18 коп. судових витрат за проведення експертизи.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 28 серпня 2016 року по 30 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 28 серпня 2016 року по 30 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, - з часу вручення копії ухвали.

Головуючий
Судді: