Справа №639/267/17
Провадження №1-кс/639/129/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2016 р. м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянина України, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 ,
про незаконне утримання в слідчому ізоляторі, звільнення позбавленої свободи особи, -
До слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням (скаргою), звернувся адвокат ОСОБА_4 , в якій просить відповідно до ст. 206 КПК України звільнити з під варти ОСОБА_5 .
Обґрунтовані вимоги тим, що вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 р., який на теперішній час не набрав законної сили та кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 перебуває в апеляційної інстанції, засуджено останнього до 8 років позбавлення волі з позбавлення права займати посади, повязанні із державною службою строком на 3 роки з конфіскацією майна. ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Останній раз строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено 14 листопада 2016 р. строком на 60 днів, тобто до 12 січня 2017 року. Оскільки вирок суду не набрав законної сили, то на теперішній час відсутні підстави для тримання під вартою ОСОБА_5 . Обвинувачений тримається під вартою на підставі вироку суду, яке не набрало законної сили, що суперечить ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Строки тримання під вартою не продовжуються, прокуратуру відповідного клопотання не надають. Подальше перебування обвинуваченого під вартою є незаконним.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника.
Адвокат ОСОБА_4 дав пояснення відповідно до викладеного в скарзі, просив її задовольнити.
Представник ХУВП №27 в поданій на адресу суду заяві, просила скаргу розглядати без її участі, у задоволенні відмовити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги посилаючись на її безпідставність.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Розглядом справи встановлено, що ОСОБА_5 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 р визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавлення права займати посади, пов`язанні із державною службою строком на 3 роки з конфіскацією майна. Обвинуваченого взято під варту 09 квітня 2015 р. на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області. На теперішній час ОСОБА_5 перебуває в умовах ХУВП №27, а кримінальне провадження відносно нього перебуває в апеляційному суді у зв`язку з оскарженням вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 р.
ОСОБА_5 тримається під вартою на підставі вироку суду. В резолютивній частині вказаного вироку зазначено, що запобіжний захід обраний стосовно обвинувачено у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною першою статті 132 КПК України передбачено, що такі заходи застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Отже закон передбачає можливість застосування заходів забезпечення й іншими формами судових рішень, ніж ухвала. Натомість, порядок та засади застосування таких заходів визначаються спеціальними нормами КПК України. Судові рішення про застосування запобіжних заходів підлягають негайному виконанню.
Таким чином, у разі прийняття судом рішення про застосування запобіжного заходу таке рішення підлягає негайному виконанню після його проголошення.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 немає.
Керуючись ст. 115, 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про незаконне утримання в слідчому ізоляторі, звільнення позбавленої свободи особи - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1