АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/644/17 Справа № 201/6519/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

третьої особи ОСОБА_7

представника третьої особи ОСОБА_8

представника третьої особи ОСОБА_9

слідчого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, та заборонити державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, іншим уповноваженим вчиняти реєстраційні дії особам, вчиняти реєстраційні дії, зокрема, але не виключно, реєструвати право приватної власності, а також проводити будь-які інші реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та присадибні ділянки за кадастровими номерами, зазначеними в клопотанні слідчого.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в невстановлений досудовим розслідуванням час невстановлені співробітники ПАТ «Актабанк» підробили підпис ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зокрема на договорах поруки № 01-1761/Ф/Т/1, № 01-1761/Ф/Т/2 від 04 липня 2014 року з метою незаконного заволодіння майном ТОВ фірма «Мушкетер» та майном сім`ї ОСОБА_11 . У подальшому ПАТ «Актабанк» звернувся із позовами до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за підробленими договорами поруки. За результатами розгляду, без належного повідомлення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , позови по справам № 203/5165/15-ц, 203/5167/15-ц, 201/2444/15-ц задоволено, видано виконавчі листи. Державним виконавцем Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито провадження, які згодом об`єднано в одне виконавче провадження № 50375705, про яке ОСОБА_11 не повідомлено, в рамках якого через електронні торги, з численними порушеннями, реалізовано ОСОБА_7 майно, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_11 .
Вище вказані рішення по судовим справам 12.04.2017 року були скасовані Апеляційним судом Дніпропетровської області та позивних вимогах ПАТ «Актабанк» було відмовлено.
Слідчий суддя зазначив, що з метою збереження речових доказів, якими визнані вказані об`єкти нерухомого майна, необхідно накласти арешт.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення слідчим та слідчим суддею вимог ст.ст. 170-173 КПК України, а також при вирішенні питання про арешт майна, не враховано, що він є власником арештованого майна, яке придбав з електронних торгів в установленому законом порядку. Зазначає, що попередній власник арештованого майна ОСОБА_11 не оскаржував дії державного виконавця щодо стягнення з нього суми заборгованості, а розпочав судові справи після продажу майна. На його думку, ОСОБА_11 знав про примусове виконання рішень судів та про реалізацію вказаного майна з електронних торгів, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а подана ним заява про вчинення злочину містить неправдиві відомості та є засобом для створення перешкод в продажі вказаного майна та його реєстрації законним власником. Також, посилається на те, що слідчий суддя не визначив правової підстави для накладення арешту на вказане майно і не звернув уваги, що він не є будь-яким з суб`єктів, зазначених в ч. ч. 4-6 ст. 170 КПК України на майно яких накладається арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників апеляційного провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам вказаної статті, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За допомогою речових доказів встановлюються обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).
Як вбачається з клопотання слідчого та ухвали слідчого судді, в провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУПН знаходиться кримінальне провадження № 0001058, відомості про яке внесено 21 березня 2017 року за заявою ОСОБА_11 відносно посадових осіб ПАТ «Актабанк», які зловживаючи своїми службовими повноваженнями підробили офіційні документи, внаслідок подання яких до районних судів м. Дніпропетровська спричинено тяжкі наслідки.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого не містить у собі жодних відомостей, які б вказували на наявність ознак належності арештованого майна об`єкту та об`єктивній стороні складу кримінального правопорушення, з урахуванням поняття предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно відомосте внесених до ЄРДР та клопотання слідчого, провадження здійснюється за ознаками диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України предметом якої є офіційний документ.
З клопотання слідчого та ухвали слідчого судді не вбачається, які саме обставини, передбачені ст. 91 КПК України в межах диспозиції ст. 366 КК України, встановлюються за допомогою майна на яке слідчий просить накласти арешт.
Крім того, з клопотання слідчого та витягу з ЄРДР вбачається, що відомості внесенні в реєстр відносно посадових осіб ПАТ «Актабанк», які зловживаючи своїми службовими повноваженнями підробили офіційні документи, тоді як майно на яке слідчий просить накласти арешт належить фізичній особі і щодо такого майна є цивільно-правові спори.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею не дотримані належним чином, а відповідні доводи ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Доводи представника ОСОБА_9 щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_7 оскаржив ухвалу про накладення арешту на майно в 5 денний строк після відмови в задоволенні його клопотання про зняття арешту з майна, що підтверджено наявним у справі конвертом (а.с.35). Доводи представника щодо того, що ОСОБА_7 не мав права оскаржити вказану ухвалу суду, то вони також є сумнівними, оскільки в матеріалах судового провадження наявні копії документів які підтверджують факт його придбання ОСОБА_7 , отже вказана особа має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

З огляду на вищевикладене, на даному етапі проведення досудового розслідування та на доданих до клопотання матеріалах, в яких відсутні належні докази які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке фактично не стосується предмета, розслідуваного злочину, а також осіб відносно яких розпочато досудове розслідування.
Яким чином вказане майно відноситься до даного кримінального провадження є незрозумілим, документів, які б підтверджували вказаний факт, слідчим до клопотання не додано як і не зазначено підстав, передбачених ч.2 ст.171 КПК України.
В зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу щодо майна якої вирішується питання арешт ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року про накладення арешту на майно, а саме об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4