Справа №478/75/17 11.05.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000668 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції для розгляду справи по суті.
Короткий зміст ухвали.
Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що ухвала суду підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що суддя невірно застосував норми закону та допустив неповноту та не всебічне дослідження обставин справи.
Вказує, що обвинувачений та сторона захисту були проти закриття кримінального провадження, потре суддя видалився в нарадчу кімнату, а вийшовши проголосив ухвалу про закриття кримінального провадження.
На думку апелянта, судом першої інстанції були порушені вимоги ч.2 ст.9 КПК України, що надало можливість потерпілій ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності. Також посилається на порушення судом вимог ч.8 ст. 284, ч.4 ст. 286 , ч.2 ст. 349 та ст.ст. 84-89 КПК України при розгляді справи та постановленні рішення.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000668 від 20.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 визначена за ч.1 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Ухвалою від 30.01.2017 року справа була призначена до судового розгляду.
23.02.2017 року в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву про відмову від обвинувачення, розпочатого слідчим на підставі її заяви щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в якій вказала, що не має до нього жодних претензій і просила закрити кримінальне провадження.
Задовольняючи заяву потерпілої суд вказав, що відмова потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення під час кримінального провадження, є її усвідомленим вибором (можливістю) згідно до ст. 26 КПК України як сторони кримінального провадження вільно і на свій розсуд розпоряджатися процесуальним правом щодо захисту своїх прав, тому така відмова потерпілої від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що передбачено положеннями п. 7 ч.1, ч.6 ст.284 КПК України.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачувався в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Дане кримінальне провадження за №0000668 було внесено до ЄРДР 20.11.2016 року за заявою ОСОБА_8 ..

Під час розгляду справи судом потерпіла ОСОБА_8 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , зазначаючи що відмовляється від обвинувачення, розпочатого слідчим на підставі її заяви щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і не має до нього жодних претензій (а.с. 58).

Відповідно до ст. 477 КПК України провадження по кримінальному правопорушенню за ч. 1 ст. 125 КК України - є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно положень п. 2 ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.п. 5, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

В силу приписів ч.1 та ч.4 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано закрив кримінальне провадження, розпочате відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, на підстав п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону є необґрунтованими та суперечать матеріалам кримінального провадження.
Так, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, суд діяв відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України та ст.26 КПК України, якими передбачено, що відмова потерпілого від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Тобто, це є обов`язком суду а не його правом, при цьому, згода обвинуваченого на таке закриття кримінального провадження не є обов`язковою.
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ч.8 ст. 284, ч.4 ст. 286 , ч.2 ст. 349 та ст.ст. 84-89 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені норми закону не регулюють питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, а тому не можуть бути застосовані судом при прийнятті такого рішення.
Судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 26, 284, 376, 404, 405, 407, 419, 477, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2017 року, якою кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді