Номер провадження: 11-сс/785/195/17
Номер справи місцевого суду: 522/2203/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000265 від 01.02.2017 року,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конельська Попівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, відносно якого у Київському районному суді м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000265 від 01.02.2017 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 27.01.2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку № 10/Б по вулиці Маршала Говорова в м. Одесі, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться в автомобілі марки «Шевролет Лачетті», д.н. НОМЕР_1 , та належить потерпілому ОСОБА_10 , та переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, за допомогою сканеру фірми «Шериф» чорного кольору відкрив вищевказаний автомобіль звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_10 майно: мобільний телефон марки «Леново 660» в корпусі сірого кольору, планшет «Motorola Zoom» в корпусі чорного кольору зарядний пристрій «Power Band», після чого ОСОБА_8 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 10600 гривень.

Крім того, 31.01.2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку №28 по вулиці Маршала Говорова в м. Одесі, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться в автомобілі марки «Шевролет Лачетті», д.н. НОМЕР_1 , та належить потерпілому ОСОБА_10 , переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, за допомогою сканеру фірми «Шериф» чорного кольору почав відкривати вищевказаний автомобіль, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий потерпілим.

01.02.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України.

02.02.2017 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно ОСОБА_8 , ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме - можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші аналогічні злочини, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 року клопотання слідчого було задоволене частково, а до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.04.2017 року з визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 11 (одинадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 17600 (сімнадцять тисяч шістсот) гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання прокурором була підтверджена наявність у кримінальному провадження обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 та заявлені слідчим ризики, а також неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На дану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що додані до клопотання слідчого матеріали не підтверджують обґрунтованості підозри стосовно ОСОБА_8 , наявність заявлених слідчим ризиків та неможливості запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Доданими до клопотання матеріалами не підтверджується, ані наявність у ОСОБА_8 сканеру, за допомогою якого він нібито вчинив спробу відкрити автомобіль потерпілого, оскільки у протоколі затримання серед речей, вилучених у підозрюваного під час затримання, такий сканер не вказаний.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя належним чином не перевірив наявність вищевказаних обставин, формально підійшов до розгляду клопотання, не взяв до уваги пояснення підозрюваного та захисника, не дослідив дані про особу підозрюваного - наявність у нього постійного місця проживання у м. Одесі, фактичних шлюбних відносин та двох малолітніх дітей на утриманні, а також не вирішив питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, внаслідок чого безпідставно застосував до ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оспорюється та повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеній у п.69 рішення ЄСПЛ від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України", пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Так, слідчий суддя вірно встановив наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 27.01.2017 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 27.01.2017 року, рапортом працівника поліції про затримання ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_8 від 31.01.2017 року, згідно з яким серед інших речей у нього вилучено брелок чорного кольору марки "Sheriff" із дисплеєм (сканер).

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри стосовно ОСОБА_8 .

Разом з цим з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя не врахував та належним чином не перевірив наявність та вагомість інших обставин, які згідно зі ст.194 КПК України дають достатні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, в ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором в судовому засіданні доведена наявність заявлених слідчим ризиків, а також неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак при цьому не вказав, якими саме доказами, долученими до клопотання слідчого, підтверджуються дані обставини.

Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при застосування до ОСОБА_8 слідчий суддя не врахував належним чином вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців, його майновий стан, відсутність судимостей.

Зокрема, поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Одесі, що підтверджується копією договору оренди житлового приміщення, має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2016 року народження, перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_13 , що свідчить про міцність його соціальних зв`язків у місці проживання. Вказаним обставинам слідчий суддя в ухвалі оцінки не надав, хоча був обізнаний про їх наявність, оскільки докази на їх підтвердження були подані захисником під час розгляду клопотання та долучені до матеріалів судового провадження.

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає, що необхідність та доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу не була належним чином доведена прокурором та мотивована слідчим суддею.

З урахуванням усіх вищевикладених обставин, а також вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, зазначених вище вимог Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 219, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000265 від 01.02.2017 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України, - скасувати.

Постановити ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20-00 години до 07-00 години наступної доби.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти та зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та не залишати його у зазначений в ухвалі апеляційного суду період доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатись з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що вразі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 покласти на слідчого та прокурора, а також на працівників ГУНП в Одеській області за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали апеляційного обчислюється з моменту її проголошення, тобто з14.02.2017 року, та закінчується 31.03.2017 року, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 01.02.2017 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4