Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/245/17
У Х В А Л А
24.03.2017 року м.Виноградів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючого, розлучений, раніше не судимий, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, раніше не судимий, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;
Обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України надійшов до Виноградівського районного суду 31.01.2017р., відповідно до вимог КПК України дане кримінальне провадження підсудне Виноградівському районному суду.
Прокурор, якого підтримали і потерпілі, в підготовчому провадженні просять суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду справи на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачають; захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , якого підтримали і адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також обвинуваченні, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, відсутності належного формулювання обвинувачення, в результаті чого обвинуваченні фактично мають статус не обвинувачених, а підозрюваних; порушення прав обвинувачених при призначенні судово-медичної експертизи, зокрема, про призначення такої підозрювані ОСОБА_12 і ОСОБА_13 були повідомлені лише 26.01.2017р., в той час як процесуальне рішення про проведення такої було прийнято слідчим ще 21.11.2016р., а відтак обвинуваченні були позбавленні права на захист, так як при складанні постанови про призначення експертизи слідчий того ж дня не ознайомив підозрюваних з нею та не роз`яснив їм їх права передбаченні чинним КПК, окрім того про ознайомлення підозрюваного ОСОБА_12 з постановою протокол слідчим не складався; всупереч вимогам ст.109 ч.1 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить час проведення зазначеної експерти; Прокурор, потерпілі проти клопотання заперечували.
Отже, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до переконання про необхідність повернення прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України (ч.ч.1, 3 ст.370 КПК). Згідно ч. 4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише В межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення , висунути додаткове обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З обвинувального акту та оголошеної підозри вбачається, що ОСОБА_14 та ОСОБА_11 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за кваліфікуючими ознаками, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинено групою осіб.
Між тим, відповідно до вимог ст.3 ч.1 п.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;
За ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Так, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Як вбачається з змісту обвинувального акту, що міститься в матеріалах провадження, він складений з порушенням вимог, передбачених ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.
Так, обвинувачення- твердження про вчинення певною особою діяння , передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом (п.13 ч.1 ст.3 КПК України).
Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію. Тобто, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які становили предмет та межі доказування, не тотожні поняттю - формулювання обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для повернення даного акту прокурору, оскільки на підставі такого обвинувального акту не можливо провести судовий розгляд справи.
Зокрема, у рішенні від 09.10.2008р., прийнятому Європейським судом з прав людини Абрамян проти Росії, вказано: Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Одночасно, суд звертає увагу на вимоги ч.1 ст.337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.
Отже, розгляд провадження без формування обвинувачення та без оголошення його у судовому засіданні є неможливим, а майбутнє винесене рішення буде вважатися незаконним.
З матеріалів справи вбачається, що прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону України не висунуто ОСОБА_4 та ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні ними інкримінованих їм кримінального правопорушення, оскільки формулювання обвинувачення в даній справі лише повністю відтворює текст повідомленої підозри.
На підставі наведеного суд вважає, що встановлені та наведені в даній ухвалі суду, порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваних, які перешкоджають суду повно і всебічно розглянути провадження, негативно вплине на постановлення законного й обґрунтованого вироку.
Між тим, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Також суд відмічає, що всупереч вимогам ст.109 ч.1 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження не містить час проведення судово-медичної експерти, а також реєстр не містить відомостей про проведення такої процесуальної дії як ознайомлення обвинувачених з результатами такої експертизи.
Отже, на підставі наведеного, оскільки в даному підготовчому судовому засіданні встановлена відсутність висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 обвинувачення, суд не може призначити даний обвинувальний акт до розгляду в судовому засіданні та приходить до переконання про необхідність повернути даний обвинувальний акт, оскільки такий, як встановлено у підготовчому судовому засіданні, не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.42,109,290,291,314-317,370,377 КПК України-
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Головуючий ОСОБА_1