Справа №485/1407/16-к 13.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня Снігурівського професійного ліцею, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України
потерпілого - ОСОБА_8
цивільного позивача - ОСОБА_9
представника потерпілого - ОСОБА_10
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_11
Провадження № 11-кп/784/251/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
За змістом апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати в частині призначення обвинуваченому покарання та призначити ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_4 посилається на те, що призначене ОСОБА_5 покарання є занадто м`яким та мінімально можливим за санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Вказує, що після побиття ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_5 жодного разу не поцікавився станом здоров`я потерпілого, не проявив каяття у вчиненому, не визнавав вину під час судового розгляду, позбавив життя людину виключно через свою агресію, відразу після вчинення кримінального правопорушення залишив місце події, не проявляючи турботи щодо стану потерпілого. Просить взяти до уваги, що ОСОБА_5 характеризується, як посередньо, так і негативно, не бажає навчатися, постійно порушує дисципліну, схильний до дрібних крадіжок, не визнає авторитетів та не слухає вчителів. Посилається на наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що суд без належного мотивування визнав в якості двох обставин, які пом`якшують покарання неповнолітній вік обвинуваченого на момент вчинення злочину та першу судимість. При цьому вказує, що поняття «перша судимість» суперечить термінології КК України, і на момент ухвалення вироку обвинувачений вже був повнолітнім, а тому, до нього не можуть бути застосовані положення ст. 102 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували його вину у скоєнні злочину. Не заперечує, що в ході бійки дійсно бив потерпілого ногою в область голови. Вказує, що потерпілого також бив по голові і його брат ОСОБА_14 . Зазначає, що судом не дана оцінка тій обставині, що ОСОБА_14 першим підбіг до потерпілого ОСОБА_13 і завдав йому удар ліктем в ліву частину обличчя, від чого потерпілий впав на асфальтовану поверхню площадки та знепритомнів. Після цього, один удар потерпілому наніс він. На думку обвинуваченого, вказане ставить під сумнів, від якого саме удару у потерпілого виникли тілесні ушкодження, що спричинили смерть. Вказує, що ОСОБА_14 завдав удар потерпілому в область голови і, можливо, удар ОСОБА_15 був сильнішим за його удар, так як він був у тряпчаному взутті на м`якій тонкій підошві. Звертає увагу на те, що на час виникнення конфлікту, основна частина свідків події та він сам перебували в стані алкогольного сп`яніння, він зайшов до клубу, спав на лавці та деякі моменти чітко не пам`ятає. Стверджує, що допитані свідки надавали різні пояснення щодо положення потерпілого в момент нанесення йому тілесних ушкоджень та локалізації ударів.
Посилається на те, що спочатку була проведена судово-медична експертиза, в якій експерт вказував, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, могли бути заподіяні і при падінні з положення стоячи (як самовільно, так і з прискоренням), тобто смерть від падіння не виключається. Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи, яка була проведена пізніше, при падінні потерпілому не могли бути завдані такі тілесні ушкодження, які стали причиною настання смерті. Також, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, перелом кісток черепа у потерпілого мав місце праворуч і зазначено, що нападник розташовувався праворуч від потерпілого, однак цей висновок експертизи не містить даних про локалізацію тілесних ушкоджень потерпілого, послідовність нанесення йому ударів, розташування потерпілого в момент завдання ударів.
Виклад позиції інших учасників судового провадження
В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 прокурор зазначає, що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки суд належним чином дослідив всі докази по справі, дав їм належну оцінку та призначив ОСОБА_5 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого і є достатнім для його виправлення. Вказує, що на підставі ст. 66 КК України, яка не містить вичерпного переліку, судом було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, вважає, що суд обґрунтовано послався на положення ст. 102 КК України, оскільки вони застосовується до особи незалежно від того, якого віку вона досягла на момент ухвалення вироку. Прокурор просить залишити вирок суду без зміни.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 01 травня 2016 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на дискотеку до сільського клубу по АДРЕСА_2 . Приблизно о 00 год. 15 хв. між відпочиваючими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виник конфлікт, в який втрутився ОСОБА_5 та запропонував ОСОБА_16 вийти на вулицю. На прохання ОСОБА_16 з ним вийшов ОСОБА_13 . При виході з приміщення ОСОБА_5 наніс один удар рукою ОСОБА_16 в обличчя, від чого той впав у передбаннику клубу. При цьому, ОСОБА_13 зіскочив із порогу клубу та побіг на площадку перед порогом до ОСОБА_5 , якого відштовхнув руками від ОСОБА_16 . У цей час ОСОБА_14 наніс ОСОБА_13 удар ліктем правої руки в ліву частину обличчя, від чого ОСОБА_13 впав на асфальтову поверхню площадки. Після чого, ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 не менше двох ударів ногою в область правої частини голови. Бійку припинила ОСОБА_18 , яка відштовхнула ОСОБА_5 від потерпілого ОСОБА_13 .
В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_13 відповідно до висновків судово-медичних експертиз №86-к від 23 серпня 2016 року та №891 від 29 серпня 2016 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, закритий перелом склепіння черепа справа з переходом на середню черепну ямку, забої головного мозку, крововилив між внутрішньою поверхнею черепа та твердою мозковою оболонкою справа і під м`яку мозкову оболонку, які за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що у подальшому потягли смерть потерпілого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Смерть ОСОБА_13 настала від закритого перелому кісток черепу з забоями головного мозку, крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки, що ускладнилися розвитком набряку головного мозку, що підтверджується наявністю ушкоджень, даними судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів. Ушкодження головного мозку могли виникнути як від кожного з нанесених ОСОБА_13 , ударів, так і від їх сукупності. Всі ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили вирок скасувати, а провадження по справі закрити за недоведеністю вини в скоєному злочині; пояснення потерпілого ОСОБА_8 , його представника та цивільного позивача ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили призначити ОСОБА_5 більш суворе покарання; думку прокурора ОСОБА_7 , який просив скасувати вирок суду і направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на суперечливість висновків судово-медичних експертиз щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень та причин його смерті; частково повторно дослідивши надані докази, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про недоведеність його вини у скоєному кримінальному правопорушенні, є неспроможними.
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції та при апеляційному перегляді провадження, обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував, що наніс потерпілому ОСОБА_19 удар ногою в обличчя. При цьому, ОСОБА_5 пояснив, що всі події не пам`ятає, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11 жовтня 2016 року з фототаблицею, обвинувачений показав на місці, як він в ході сварки та бійки наніс удар коліном в область живота ОСОБА_16 ; як ОСОБА_14 вдарив правим ліктем в ліву частину обличчя ОСОБА_19 ; положення ОСОБА_13 , який лежав на землі після нанесення йому удару ОСОБА_14 . Також ОСОБА_5 показав, як саме він наніс удар ногою в голову ОСОБА_13 , який лежав на землі.
З показань потерпілого ОСОБА_8 слідує, що загиблий ОСОБА_13 є його сином, який 01 травня 2016 року поїхав у с. Новокиївка Снігурівського району на запрошення свого друга ОСОБА_20 , де відбулася бійка. Коли він побачив сина після побиття, той сидів на стільці та мав вигляд ніби п`яний, на лобі з правого боку у нього було садно, розбита губа. Сина відвезли додому. Вранці йому стало зле, він не розмовляв, лише махав руками та ногами, і його відвезли до лікарні у м.Херсон, де зробили операцію. Через три місяці перебування у лікарні, син помер. Аналогічні показання надала потерпіла ОСОБА_9 .
Як слідує з показань свідка ОСОБА_14 , між ним, його братом - ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_16 і потерпілим ОСОБА_19 з іншого боку на дискотеці в клубі сталася сварка і бійка. В ході сварки ОСОБА_13 першим вдарив його, а потім ОСОБА_5 . Після цього, він вдарив ОСОБА_13 ліктем в голову і той впав на землю. Потім підбіг ОСОБА_5 та наніс ОСОБА_19 один удар ногою в область голови.
З показань свідка ОСОБА_21 слідує, що в ході сварки потерпілий ОСОБА_13 відштовхнув ОСОБА_5 від ОСОБА_16 . Тоді ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_13 ліктем у голову і той впав на землю. Було багато людей і коли вони розійшлися, то він побачив, що ОСОБА_22 лежить на землі на спині. Його підняли та посадили на стілець. Він зателефонував батькам ОСОБА_23 та розповів про бійку.
Як пояснила свідок ОСОБА_24 , ввечері 1 травня 2016 року вона була на дискотеці у компанії ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . Останній сказав ОСОБА_13 , що йому необхідно вийти на вулицю для з`ясування стосунків з хлопцем та попросив ОСОБА_13 його підтримати у разі необхідності. Коли вона вийшла на подвір`я, то побачила, що ОСОБА_16 лежить на порозі клубу і стала надавати йому допомогу. Повернувшись, побачила, що ОСОБА_13 лежав на землі, а ОСОБА_5 наніс йому два удари ногою у голову, після чого ОСОБА_13 став лежати вже на спині. Присутні втрутилися в бійку і ОСОБА_5 втік з місця події.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04 травня 2016 року за участю свідка ОСОБА_24 , остання на місці події розповіла та показала, де лежав ОСОБА_16 в передбаннику клубу після нанесення йому удару, також показала місце, де на правому боці лежав ОСОБА_13 перед площадкою клубу; вказала, як ОСОБА_5 наніс два удари ОСОБА_13 , який лежав на землі, в область голови ногою.
Згідно даним, відображеним в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_21 і ОСОБА_24 від 23 червня 2016 року з фототаблицею до нього, останні на місці події показали, як в ході сварки ОСОБА_13 відштовхнув ОСОБА_5 від ОСОБА_16 , після чого ОСОБА_14 підбіг до ОСОБА_13 та ліктем правої руки наніс йому удар в обличчя, від чого ОСОБА_13 впав на землю. Також свідок ОСОБА_21 зазначив, що почав відштовхувати від ОСОБА_13 . ОСОБА_14 та вказав на місце, де лежав потерпілий ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_24 також вказала на місце, де лежав ОСОБА_13 коли до нього підбіг обвинувачений ОСОБА_5 та з розмаху наніс йому два удари правою ногою. Свідок зазначила, що куди саме наносились удари ногою вона не побачила, але після ударів у ОСОБА_13 підіймалася голова і він перевернувся на спину обличчям догори.
З показань свідка ОСОБА_17 слідує, що ОСОБА_16 спровокував ОСОБА_13 побитися з хлопцями. Коли вийшли на подвір`я, то побачили, що ОСОБА_16 лежить на землі. Вона разом з ОСОБА_24 почала надавати ОСОБА_16 допомогу. На площадці біля клубу були інші хлопці та між ними теж почалася бійка. Повернувшись, побачила, що ОСОБА_13 лежить на землі на боці. Коли він прийшов до тями, то вона разом з ОСОБА_24 посадили його на стілець. Про те, з ким він побився та хто йому наніс удари, ОСОБА_13 їм не розповідав.
З показань свідка ОСОБА_16 слідує, що 01 травня 2016 року він на мотоциклі приїхав у село на дискотеку, де зустрів ОСОБА_13 . Разом вони вживали спиртне та відпочивали на дискотеці. Між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт щодо танців з ОСОБА_17 . Остання його просила не зважати на ОСОБА_5 , який наполіг на з`ясуванні стосунків. Він попросив ОСОБА_13 у разі потреби допомогти йому. Коли вийшов з клубу, то бачив, що ОСОБА_5 знаходився на площадці перед клубом. У цей момент він отримав удар в голову та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_13 , також отримав тілесні ушкодження. Хто наносив йому та ОСОБА_13 удари він не знає. Пізніше від мешканців села дізнався, що їх били ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , які є сводними братами.
З показань свідка ОСОБА_25 слідує, що 01 травня 2016 року вона проводила дискотеку у клубі. Біля 02 години ночі між хлопцями виник конфлікт. Бачила, як ОСОБА_13 біг до купи хлопців, а потім ОСОБА_14 наніс йому удар в голову і він впав. ОСОБА_5 також наніс ОСОБА_13 більше одного удару ногою в голову. Після чого вона викликала фельдшера ОСОБА_26 для надання медичної допомоги.
Свідок ОСОБА_26 - фельдшер в с.Новокиївка пояснила, що біля 02 години ночі 02 травня 2016 року їй зателефонувала завідуюча клубом та просила приїхати, оскільки відбувалася бійка між хлопцями та є двоє потерпілих - ОСОБА_13 і ОСОБА_16 . У першого був тиск 120/80, він скаржився на біль і нудоту, біля ока був синець, ніс розпух. Вона зателефонувала батькам ОСОБА_13 , які його забрали додому.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 62 від 05 травня 2016 року, у ОСОБА_13 мали місце наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння черепа, крововиливу над твердою мозковою оболонкою, забою головного мозку тяжкого ступеню, садна на лобі справа, крововилив у м`які тканини правої лобно-скроневої ділянки голови, гематома верхньої повіки лівого ока. Експертом вказано, що черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та крововиливу над твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома), забою головного мозку тяжкого ступеню (стовбуру мозку) утворилася від, як мінімум, одноразової дії тупого твердого предмета, з розмірами контактуючої поверхні в місті співударяння близько 5х6см, та по критерію небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. Ступінь тяжкості садна на лобі та крововиливу в м`які тканини правої лобно-скроневої ділянки окремо не розцінюється, оскільки вони є місцем прикладення сили, яка спричинила черепно-мозкову травму. Експертом зазначено, що не представляється можливим більш конкретно охарактеризувати травмуючий предмет від дії якого утворилася черепно-мозкова травма (розміри садна на голові не вказані) та, враховуючи розміри крововиливу в м`яких тканинах, локалізацію, наявність тяжкого забою стовбурової частини головного мозку, для виникнення якого необхідна значна сила, експерт приходить до висновку, що найбільш вірогідний механізм утворення черепно-мозкової травми падіння з положення стоячи (як самовільного так і з прискоренням) та удар правою лобно-скроневою частиною голови об твердий тупий предмет з переважною контактуючою поверхнею (твердий грунт, асфальт і т.п.).
При цьому, експертом також не виключена можливість утворення черепно-мозкової травми і в результаті нанесення удару в праву лобно-скроневу частину голови тупим твердим предметом, приблизні розміри контактуючої поверхні якого близько 5х6см. Експерт зазначає, що це може бути сильний удар підошвою ноги або іншим подібним предметом.
Гематома на верхній повіці лівого ока утворилася від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказати точно час утворення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень не представляється можливим через неповний опис характеристик ушкоджень в медичних документах, вони можуть мати давність від декількох годин до декількох днів. Не виключено, що вони могли утворитися в час, вказаний в постанові. Вказати послідовність спричинення наявних тілесних ушкоджень не представляється можливим. Враховуючи вище приведений механізм утворення тілесних ушкоджень, експерт приходить до висновку, що потерпілому було нанесено один удар в ділянку лівого ока, а найбільш вірогідний механізм утворення черепно-мозкової травми - це падіння, яке можна розцінювати не як удар, а як співударяння. Проте експерт зазначає, що повністю відкинути наявність удару не можливо. В разі утворення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень від ударів, розташування потерпілого і нападника могло бути слідуючим: при нанесенні удару в ділянку лівого ока нападник міг бути попереду або зліва від потерпілого, в разі нанесення удару в праву лобно-скроневу частину голови нападник повинен бути справа від потерпілого.
Таким чином, в ході проведення вказаної експертизи, експерт прийшов до висновку, що тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого могли бути спричинені як в результаті падіння з положення стоячи, так і в результаті удару в праву лобно-скроневу частину голови тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею розмірами 5х6 см.
Разом з тим, висновками судово-медичних експертиз, які були проведені в подальшому в ході досудового розслідування, достеменно встановлено, що тілесні ушкодження, як спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , були спричинені саме в результаті ударів в голову потерпілого.
Так, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №86-К від 17 серпня 2016 року, слідує, що у ОСОБА_13 зафіксовані наступні тілесні ушкодження: синець верхньої повіки лівого ока, садно шкіри в області чола, важка черепно-мозкова травма з крововиливом у м`які тканини голови справа, перелом черепа справа з переходом на середню черепну ямку, крововилив між кістками і твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома) справа, вогнища забою головного мозку в лобних, правої скроневої областях. Всі названі пошкодження - сліди тичного впливу на область голови. Ізольований синець верхньої повіки лівого ока, садна шкіри лобної області - ушкодження легкого ступеня тяжкості. Закрита черепно-мозкова травма з переломом черепа та основи мозку, з крововиливами під тверду мозкову оболонку, з вогнищами ураження речовини головного мозку - тяжкі ушкодження за критерієм безпеки для життя. Виникнення ушкоджень у термін, зазначений в обставинах справи, тобто в ніч з 1 на 2.05.2016 року, не виключається. Садна шкіри чола є слідами контактування цій області з плоскою широкою поверхнею, синець верхньої повіки лівого ока і закрита черепно-мозкова травма - сліди двох дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, тобто є ушкодження, які свідчать про трикратний вплив на область голови. Розташування і характер синця верхньої повіки лівого ока, важка закрита черепно-мозкова травма характерні для ударних впливів на область лівого ока і на склепіння черепа праворуч твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Синець верхньої повіки лівого ока міг виникнути від удару кулаком, важка черепно-мозкова травма могла бути в результаті удару ногою. Експертні критерії, які дозволяють установити послідовність виникнення ушкоджень, в даному випадку відсутні. Найбільш ймовірне розташування сторін при виникненні синця верхньої лівого ока - лицем до лиця; найбільш ймовірне розташування сторін при виникненні тяжкої закритої черепно-мозкової травми - той, що наносив удар знаходився праворуч від потерпілого. При падінні і ударі під кутом (по дотичній) об широку поверхню могла виникнути садна в області чола.
При цьому експертна комісія прийшла до висновку, що важка закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, з важким забоєм головного мозку характерна для ударного впливу на область черепа праворуч тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею і не характерна для травми, яка отримана від удару головою об плоску тверду поверхню в результаті падіння з положення стоячи, в тому числі і після придання тілу прискорення.
Таким чином, зазначена експерта комісія встановила, що тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 виникли в результаті саме ударного впливу на область черепа праворуч тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що не суперечить висновку експерта № 62 від 05.05.2016 року, який також вказував на можливість отримання вказаних тілесних ушкоджень внаслідок нанесення удару по голові.
Згідно висновку експерта №86-К від 17 серпня 2016 року, який проведено на підставі судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 , медичних документів та матеріалів, вказано, що при надходженні у стаціонар у ОСОБА_13 мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток мозку справа, забої головного мозку, крововилив між внутрішньою поверхнею черепу та твердою мозковою оболонкою справа та під м`яку мозгову оболонку, крововилив в м`які покрови голови справа, садна лоба, крововилив обличчя (по даним медичної картки та матеріалам справи, які не дозволили встановити їх точну локалізацію), які виникли від ударів тупими предметами та встановити індивідуальні особливості яких за описом ушкоджень в наданих матеріалах не виявилося можливим, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Експерт приходить до висновку, що дані медичних документів та матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_13 було спричинено не менше 3-х ударів, встановити послідовність яких по судово-медичним даним не виявилося можливим. Локалізація ушкоджень головного мозку у місцях прикладання травмуючої сили, відсутність зон противоудару головного мозку виключає утворення ушкоджень у ОСОБА_13 при падінні з положення стоячи з прискоренням після удару чи без такого. Перелом кісток черепу справа, крововиливи в м`які тканини голови справа виникли при розміщенні нападаючого справа від потерпілого. Встановити взаємнє розташування нападаючого і потерпілого при спричиненні інших поверхневих ушкоджень не виявилося можливим через невизначеність їх локалізації.
Тобто, вказаний висновок експерта також узгоджується з попередніми висновками експертиз щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 внаслідок нанесення ударів по голові.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що смерть потерпілого ОСОБА_13 могла настати і в результаті удару ОСОБА_14 по голові потерпілого, є неспроможними.
В судовому засіданні суду першої інстанції з показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та показань самого обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_15 наніс один удар потерпілому ОСОБА_13 ліктем руки в ліву частину обличчя. Тоді як, обвинувачений ОСОБА_5 знаходився з правої сторони від потерпілого ОСОБА_13 , який лежав на землі, та наносив потерпілому удари ногою в праву частину голови. Згідно висновків судово-медичних експертиз, при нанесенні удару в ділянку лівого ока нападник міг бути попереду або зліва від потерпілого, а в разі нанесення удару в праву лобно-скроневу частину голови нападник повинен бути справа від потерпілого. При цьому, закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, з важким забоєм головного мозку характерна саме для удару в область черепа праворуч, тобто в ту область голови куди наносив удари обвинувачений ОСОБА_5 .
Наведена сукупність доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка, спростовують доводи обвинуваченого щодо відсутності доказів, які б підтверджували його вину в інкримінованому злочині.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з вимогами ст.ст. 65-67, 102, 103 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та даних про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в неповнолітньому віці, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, є сиротою, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Судом обґрунтовано взято до уваги наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та наявність двох обставин, які пом`якшують покарання - вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці та відсутність в обвинуваченого судимостей.
Доводи представника потерпілого ОСОБА_4 в частині невірного врахування обставин, що пом`якшують покарання та положень ст. 102 КК України, є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, судом визнано в якості обставини, що пом`якшує покарання - відсутність у ОСОБА_5 судимостей, з формулюванням «перша судимість». Поняття «перша судимість», використане судом, не викликає сумнівів у своїй трактовці та розцінюється як відсутність у обвинуваченого судимостей. Що стосується врахування даної обставини як пом`якшуючої, то в даному випадку суд діяв в межах положень ч. 2 ст. 66 КК України, згідно з якими, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. До обставин, які пом`якшують покарання, належать як зазначені, так і не зазначені у ст. 66 КК України, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про знижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.
Також є безпідставними і посилання представника потерпілого на те, що при призначенні покарання ОСОБА_5 не підлягають застосуванню положення ст. 102 КК України, оскільки на момент ухвалення вироку суду обвинувачений вже був повнолітньою особою.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Згідно з пунктом 10 даної Постанови, неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з пунктом 3 ч.1 ст. 66 КК є обставиною, яка пом`якшує покарання і обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг обвинувачений на час розгляду справи повноліття. При призначенні неповнолітньому покарання, крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин, суди, відповідно до ч.1 ст. 103 КК, мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості особи.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 102 КК України, покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років. Відповідно до п. 3 ч. 3 даної статті покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років. На виконання наведених вимог закону, з урахуванням вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, на підставі положень п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України, судом було призначено обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі, яке на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення, виховання та соціальної реабілітації обвинуваченого.
Процесуальних порушень, які б вказували на необхідність скасування вироку, не встановлено. Цивільний позов вирішений у відповідності до вимог закону.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування вироку.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3