Номер провадження 1-кп/243/352/2017
Номер справи 243/2769/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження № 0000089, обвинувальний акт якого надійшов 22 березня 2017 року з Військової прокуратури Донецького гарнізону по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, такого що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, який проходить військову службу на посаді старшого радіотелефоніста управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, при наступних обставинах.

29 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 укладено «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» терміном на 3 роки.

В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2016 №183 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелефоніста відділення управління мінометного взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2016 року .№277 солдат ОСОБА_4 , був призначений на посаду старшого радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

В той же час, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин

17 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення території військової частини НОМЕР_1 , що розташовується у АДРЕСА_2 .

В період часу з 17 жовтня 2016 року по 13 березня 2017 року солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 13 березня 2017 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

13 березня 2017 року солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 тим саме припинивши ухилятись від військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно скоїв правопорушення у час, місці обставинах, викладених у описовій частині вироку, зазначив, що 17 жовтня 2016 року він самовільно покинув військову частину, оскільки у нього захворіла мати та він поїхав до неї з метою піклування та догляду. Коли мати одужала, 13.03.2017 року він повернувся до частини. У скоєному щиро кається.

Крім того, провина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

?Контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі начальника НОМЕР_3 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України від 29.04.2016 року;

?Витягом з наказу №111 від 29.04.2016 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 призначено курсантом навчального взводу зв`язку з 29.04.2016 року та зараховано до особливого складу частини на підставі контракту;

?Витягом з наказу №162 від 27.06.2016 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу частини та вважати таким, що вибув нового місця служби військова частина польова пошта НОМЕР_4 АДРЕСА_2 ;

?Витягом з наказу №183 від 29.06.2016 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 по призначення солдата ОСОБА_4 - радіотелефоністом відділення управління мінометного взводу десантно-штурмової роти, ВОС 423641;

?Витягом з наказу №277 від 29.09.2016 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 по призначення солдата ОСОБА_4 старшим радіотелефоністом відділення управління командира батареї взводу управління командира мінометної батареї, ВОС 42382Д;

?Витягом з наказу №306 від 27.10.2016 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 про зняття солдата ОСОБА_4 - старшого радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління командира мінометної батареї, з продовольчого забезпечення та з усіх видів забезпечення при військовій частині польова пошта НОМЕР_5 , оскільки останній 17.10.2016 року самовільно залишив військову частину;

?Книгою обліку тимчасово відсутнього обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 ;

?Витягом з наказу №73 від 14.03.2017 року, командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 - старшого радіотелефоніста управління мінометної батареї, такого що самовільно покинув військову частину, вважати таким що з 14.03.2017 року повернувся та приступив до виконання службових обо`язків, зарахувати на котлове забезпечення при військовій частині польова пошта НОМЕР_5 ;

?Військовим квитком серія НОМЕР_6 ОСОБА_4 .

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч. 4 КК України, а саме самовільне залишення без поважних причин військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; дані про особу: раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, одинокий батько, що має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проходження військової служби характеризується з незадовільної сторони, заохочень та стягнень немає.

Суд, при визначенні міри покарання, також враховує негативний стан здоров`я матері ОСОБА_4 , що підтверджується наданими копіями медичних документів.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Суд не погоджується з думкою прокурора та вважає, що відсутні підстави передбачені ст. 69 КК України для її застосування, оскільки дані про особу та обставини справи не дають суду можливість для застосування цієї статті та призначення арешту. Крім того, суд також враховує інтереси дитини, яка у випадку застосування арешту залишиться без батьківського піклування.

Одночасно, суд вважає необхідним прийняти до уваги щире каяття обвинуваченого в скоєному, що є обставиною, що пом`якшує покарання, критичну оцінку обвинуваченим своїх дій та, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та конкретних обставин вчинення злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням. Зазначене покарання, за своїм видом та розміром, суд вважає, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

В силу ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання встановивши йому іспитовий строк на три роки, поклавши на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1