У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено:
- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Постановлено стягнути із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави 8869,59 грн витрат на проведення експертиз, у пропорційному відношенні по 4434,79 грн з кожного.
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано та засуджено його:
- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років;
- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Виключено з вироку кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 289 КК України заподіяння значної матеріальної шкоди.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, за попередньою змовою з ОСОБА_7 приблизно о 15.00 год. 13 червня 2012 року на автодорозі на кордоні між Голопристанським та Скадовським районами Херсонської області із застосуванням фізичного насильства заштовхали потерпілого ОСОБА_8 проти його волі у належний останньому автомобіль «Great Wall» реєстраційний номер НОМЕР_1 та утримували там насильно, а приблизно о 16.00 год. того ж дня у полі між селами Гладківка та Малі Копані Голопристанського району ОСОБА_6 умисно, з метою вбивства, в ході виниклого між ним та ОСОБА_8 конфлікту наніс останньому вісім ножових поранень у поперекову область спини з пошкодженням життєво важливих органів, внаслідок чого потерпілий помер.
Крім того, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 приблизно о 15.00 год. 13 червня 2012 року, застосувавши фізичне насильство, незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_8 «Great Wall» реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 71 489,40 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що у вироку апеляційний суд не обґрунтував свого рішення щодо виключення із обвинувачення ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 289 КК України заподіяння значної матеріальної шкоди та в порушення вимог ст. 399 КПК України 1960 року не виконав вказівок касаційного суду, призначивши ОСОБА_6 м`яке покарання, і не спростував відповідних доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання засудженому, який вчинив особливо тяжкий злочин, намагався знищити сліди злочину, постійно змінював показання, що вказує на відсутність у нього щирого каяття.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 20 травня 2016 року, якою ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі виправними роботами з відрахуванням 20 % його заробітку у дохід держави, для дослідження відповідних документів та характеристик засудженого судового слідства не призначив та не врахував при призначенні покарання відбуті ним виправні роботи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення скарги захисника, пояснення захисника та засудженого, які підтримали свою касаційну скаргу та вважали, що скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Згідно зі ст. 362 КПК України 1960 року та роз`ясненнями, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», керуючись принципом безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.
Як свідчать дані протоколу судового засідання і зміст судового рішення, апеляційний суду порушення зазначених вимог кримінально-процесуального закону, не провівши судове слідство та не досліджуючи безпосередньо жодних доказів, дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції і скасував вирок місцевого суду в частині призначеногоОСОБА_6 покарання та призначив йому більш тяжке покарання, а також виключив як зайву з мотивувальної частини цього ж вироку кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 289 КК України заподіяння значної матеріальної шкоди. Враховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції є передчасним.
Крім того, відповідно до вимог ст. 378 КПК 1960 року вирок апеляційного суду повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 332-335 КПК 1960 року. Зокрема, у вироку апеляційного суду зазначаються мотиви прийнятого ним рішення.
Цих вимог кримінально-процесуального закону апеляційним судом також не виконано.
Так, апеляційний суд, зазначивши у резолютивній частині свого вироку про виключення з мотивувальної частини вироку місцевого суду як зайвої кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 289 КК України заподіяння значної матеріальної шкоди, не наводить жодних мотивів прийнятого рішення.
За таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він постановлений з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а тому, відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року підлягає скасуванню, з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Під час цього розгляду апеляційний суд має перевірити всі наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувати доводи касаційних скарг та з урахуванням усіх обставин справи ухвалити одне з рішень, передбачених ст. 366 КПК України, і викласти його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.
Керуючись статтями 394 396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

__________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3