Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України
№ 295/3440/16-к
14 берерзня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
підозрюваного: ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира,
громадянина України, проживаючого та
зареєстрованого в АДРЕСА_1 судимого в 2007 році Корольовським районним судом м. Житомира за ч.5 ст. 185 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,-
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів і обчислюється з моменту затримання ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме: з 01 березня 2016 року по 29 квітня 2016 року включно.
встановив:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
В лютому 2016 року ОСОБА_8 вирішив вчинити напад з метою заволодіння будь-яким майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Розуміючи, що реалізувати злочинний умисел самостійно він не міг, з цією метою до вчинення вищевказаного злочину ОСОБА_8 вирішив залучити свого давнього знайомого ОСОБА_6 , на що останній погодився.
Так, 26.02.2016 року, близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився разом з ОСОБА_6 поблизу під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де вони побачили раніше їм незнайомих громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підходили до вказаного під`їзду. ОСОБА_8 підійшовши до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наніс декілька ударів руками ОСОБА_10 в область голови та штовхнув його, від чого ОСОБА_10 впав на землю, після того ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_10 гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень купюрами різного номіналу та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , що знаходився в правій задній кишені штанів останнього, та в подальшому розпорядився викрадених майном на власний розсуд.
Після цього ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу підійшли до ОСОБА_11 та ОСОБА_6 наніс близько чотирьох ударів руками в обличчя останньому, після чого ОСОБА_6 дістав з кишені розкладний ніж, приставив його лезо до шиї ОСОБА_11 та вимагав віддати йому мобільний телефон. Після того, як ОСОБА_11 , сприймаючи погрозу ОСОБА_6 , реально, віддав мобільний телефон марки Самсунг в корпусі сірого кольору, ОСОБА_6 сказав, щоб ОСОБА_12 і віддав свій гаманець. ОСОБА_9 , підкоряючись вимозі повернувся в сторону від ОСОБА_6 з метою дістати свій гаманець з кишені штанів та побачив, що нападники відволіклись, користуючись цим ОСОБА_11 втік з місця події та почав кликати на допомогу.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив напад вчинений за попередньо змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, або погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 400 гривень, потерпілому ОСОБА_11 на суму 1000 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.03.2016 року та постановити нову ухвалу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною.
Захисник ОСОБА_7 вважає, що дана підозра є необґрунтованою, так як докази, на які посилається прокурор про вчинення Мельником С1 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України, а саме: заява потерпілого ОСОБА_11 від 26.02.2016 року, рапорт від 26.02.2016 року, протокол огляду місць події від 26.02.2016 року, показання потерпілого ОСОБА_11 , показання потерпілого ОСОБА_10 , показання свідка фактичних даних про вчинення саме, що ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України.
Вважає, що впізнання ОСОБА_6 потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було проведено із порушенням вимог КПК, тому дані докази є недопустимими.
Також вважає, що слідчий суддя безпідставно критично віднісся до показів свідка ОСОБА_13 - цивільної дружини ОСОБА_6 , яка підтвердила, що 26.02.2016 року ОСОБА_6 з 22 години до ранку 27.02.2016р. у був вдома за адресою, де вони проживають. Дане алібі не було спростоване прокурором.
Заслухавши доповідача по справі, підозрюваного ОСОБА_14 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , обговоривши її доводи та вивчивши письмові матеріали провадження, суд вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду клопотання слідчого були досліджені та підтверджені наявні ризики, передбачені ст. 177 ч.І п. 1,2,3 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , як особа раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких, корисливих злочинів з застосуванням насильства, ніде не працює та не навчається, у даний час підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
З урахуванням наведених обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують реальні ризики здійснення певного впливу на потерпілих та свідків, а також і ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджатиме встановленню істини по кримінальному провадженню, а також з урахуванням даних про його особу, продовжувати займатися злочинною діяльністю.
Апеляційний суд вважає необгрунтованими та безпідставними посилання захисника ОСОБА_7 на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, відсутні будь-які ризики того, що ОСОБА_6 не буде переховуватись від слідства та впливати на хід розслідуванню вказаного кримінального провадження, оскільки зазначені доводи захисника спростовуються наданими та вищенаведеними доказами, які беззаперечно вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти наявним вищевказаний ризикам.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується доводів адвоката ОСОБА_15 відносно проведення такої слідчої дії як впізнання особи підозрюваного ОСОБА_6 , то вказане питання, як і питання доведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду під час вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, оскільки у даному випадку, суд зобов`язаний дослідити, поряд із обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.І п.1,2,3 КПК України.
Досліджені слідчим суддею обставини та письмові докази обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України беззаперечно вказують про наявність таких ризиків, а тому, апеляційний суд вважає, що посилання захисника ОСОБА_7 про безпідставність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спростовуються наявними у кримінальному провадженні письмовими доказами, які були предметом дослідження як у суді першої інстанції так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 .
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, і слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням вищенаведених обставин, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду Житомира від 03 березня 2016 року - без зміни.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 393, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира області від 03 березня 2016 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді