Код суду 233 Справа № 233/1284/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Полтава, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , обіймає посаду стрільця 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти, солдата, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року, відповідно до ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10,11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 239 від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду стрільця 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти, на якій проходить військову службу по теперішній час.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст.9,11,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Під час виконання завдань за призначенням частину підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 передислоковано на Схід України, які розташувалися польовим табором у АДРЕСА_2 .
16 січня 2016 року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, ведучи бездіяльний та дозвільний спосіб життя, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, яке розташоване у АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_4 продовжував ухилятися від військової служби до 07 березня 2017 року.
Реалізуючі свій злочинний намір у період часу з 16 січня 2016 року по 07 березня 2017 року ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків несення військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Надалі, виконуючи дії, пов`язані між собою єдністю мети та умислу, спрямовані на ухилення від військової служби, про своє місцезнаходження ОСОБА_4 до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 07 березня 2017 року.
07 березня 2017 року ОСОБА_4 , вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби, добровільно з`явився до військової служби правопорядку м. Полтави із зізнанням, представники якої доставили останнього до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . Під час проходження служби, йому зателефонувала дружина і сказала, що захворіла його малолітня дитина ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, 16 січня 2016 року він вирішив покинути військову частину, з`їздити додому. При цьому він про своє місцезнаходження своє командування не повідомляв, дозволу на покидання військової частини не отримував. ОСОБА_6 був ознайомлений зі своїми обов`язками та з порядком проходження військової служби. Також йому було відомо про наслідки самовільного залишення військової частини. 07 березня 2017 року він добровільно звернувся до військової служби правопорядку у АДРЕСА_3 . Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується такого більше не вчиняти.
Встановивши, правильність розуміння обвинуваченим і іншими учасниками судового провадження суті обставин скоєння кримінального правопорушення, відсутність сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управляння з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Враховуючи, що в результаті оцінки ОСОБА_4 рівень ризику вчинення правопорушення під час відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, в т.ч. для окремих осіб оцінюється як середній, орган пробації вважає, що ОСОБА_4 може виправитись без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, суд, приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, а саме те, що обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні малолітню дитину, за місцем несення військової служби характеризується посередньо та враховуючи не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ним кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавленні волі в межах санкції ч. 4 ст.407 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Судових витрат не має.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду ( роботу).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1