Єдиний унікальний номер 341/1991/16-к
Номер провадження 1-кп/341/39/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано - Франківської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, невійськовозобв`язаного, раніше судимого: 13.01.2011 Галицьким районним судом за ст. 309 ч. 1 КК України до сплати штрафу у розмірі 1000 грн.; 24.11.2011 Галицьким районним судом за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 місяців арешту та сплати штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Галицького районного суду від 13.01.2011; 31.01.2012 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік позбавлення волі та сплату штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Галицького районного суду від 24.11.2011; 20.06.2013 Галицьким районним судом за ст. 395, ст. 71 КК України до 3 місяців арешту та сплати штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Івано-Франківського міського суду від 31.01.2012; звільнений з місць позбавлення волі 20.09.2013 по відбуттю строку покарання; 17.06.2016 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин; 02.11.2016 р. Галицьким районним удом Івано-Франківської облаті за ч.2 ст. 185 КК України,,ч.1 ст.71,п.4 ч.1 ст.72 КК України 1 рік 15 днів обмеження волі.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

встановив:
ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, при наступних обставинах.

Так, 29 жовтня 2016 року приблизно о 11 год. 30 хв. обвинувачений пішов у гості до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Прибувши до вказаного населеного пункту, близько 13 год. зайшов на територію господарства ОСОБА_6 , і через незачинені вхідні двері зайшов всередину житлового будинку та направився до кімнати своєї знайомої, щоб поспілкуватися з нею. Однак на той час у кімнаті нікого не було і він у пошуках своєї знайомої зайшов у кімнату її батька ОСОБА_6 та поцікавився у нього де є дочка ОСОБА_7 , на що останній відповів, що його дочка знаходиться на роботі, і він вирішив почекати на неї всередині будинку.
Перебуваючи у помешканні ОСОБА_6 , обвинувачений зайшов на кухню, щоб взяти собі щось поїсти і під час пошуку їжі побачив на дерев`яному стелажі світлодіодний ліхтарик марки «STF15628» у корпусі чорного кольору, а під стелажем - радіоприймач марки «COLON RX-080» у корпусі синього кольору із чорними вставками по боках, які належали ОСОБА_6 та вирішив вчинити їх крадіжку. Скориставшись тим, що всередині будинку на той момент нікого не було, оскільки ОСОБА_6 вийшов з помешкання, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з дерев`яного стелажа світлодіодний ліхтарик марки «STF15628» у корпусі чорного кольору, вартістю 45 грн. та радіоприймач марки «COLON RX-080» у корпусі синього кольору із чорними вставками по боках, вартістю 285 грн. і втік з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 330 грн.
У подальшому ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, продавши його за 50 грн. своєму односельчанину ОСОБА_9 , який не був обізнаний про вчинений ОСОБА_10 злочин, та у якого у подальшому це майно було вилучено. Просив його суворо не карати, до вчиненого ним злочину відноситься негативно.

Своїми умисними діями , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю,щиро розкаявся та пояснив,що він дійсно ним вчинено крадіжку ліхтарика та радіоприймача у ОСОБА_6 та підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не зявився,надіслав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Зазначив,що збитки ОСОБА_4 йому відшкодував і просить його суворо не карати.

Оскільки, обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та дав суду показання аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів по даній кримінальній справі, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого у суду немає.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України , так як він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно.
Відповідно до ст..65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.ст. 65,66,67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, а також обставини справи, що пом`якшують йому відповідальність та позицію потерпілого не призначати суворого покарання обвинуваченому .
Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті не знаходиться, негативно характеризується, у відповідності до вимог ст. 89 КК України є особою, судимість якого непогашена, раніше притягувався до кримінальної відповідальності і був засуджений за вчинення аналогічного злочину, не зайнятий корисним ділом, проявляє схильність до протиправної поведінки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд приходить до переконання, що його виправлення можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_4 осудив свій вчинок та, не оспорюючи фактичні обставини справи, щиро покаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки.
Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який по місцю свого проживання характеризується негативно, раніше судимий.

Обставини, що обтяжують покарання суд знаходить те, що покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину суд визнає визнання ним вини у вчиненому, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілого і, який просить не призначати ОСОБА_4 суворе покарання.

Зважаючи на обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання за ст.. 185 ч.2 КК України у виді обмеження волі.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 02 листопада 2016 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. У відповідності до ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин та призначене ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 рік 15 днів. Злочин, за який обвинувачується ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні вчинений ним 29 жовтня 2016 року.
Тому при призначенні покарання необхідно застосувати правила ч.4 ст. 70 КК України, де зазначено, що якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то в цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Цивільний позов не заявлявся. Судових витрат немає. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання щодо речового доказу вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Галицького районного суду від 02.11.2016 р. визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 ( два роки).
Визнані по справі речові докази: світлодіодний ліхтарик марки «STF15628» у корпусі чорного кольору, вартістю 45 грн. та радіоприймач марки «COLON RX-080» у корпусі синього кольору із чорними вставками по боках, вартістю 285 грн., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Галицького ВП ГУНП повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 діб з моменту проголошення через Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_1