Ухвала
іменем україни
6 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 31 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року,
встановила:

вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 31 грудня 2015 року
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, зареєстрований АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

такий, що судимості не мав,

засуджений за:
- частиною 1 статті 410 КК України на 4 роки позбавлення волі.
- частиною2 статті 410 КК україни на 5 років позбавлення волі
На підставі статті 70 КК україни шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 1 листопада 2016 року вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 31 грудня 2015 рокузалишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор в обґрунтування своєї позиції вказує на істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, однак посилається лише на перелічені в ухвалі апеляційного суду доводи, щодо залишення вироку районного суду без змін, про що і вказує в своїй касаційній скарзі.
Також, прокурор, окрім іншого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме про застосування районним судом до засудженого положень статей 75, 76 КК України, однак не наводить доводів, такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів
постановила:

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 31 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому триденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3