Справа № 761/4099/17
Провадження № 1-кс/761/2643/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "Венкер" в особі директора ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року у справі 761/2118/17,

В С Т А Н О В И В :
07 лютого 2017 року представник ТОВ «Венкер» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 20 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001990 від 27.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 358 КК України, а саме майна, що належить на праві приватної власності ТОВ "Венкер", а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 48а), з № 1 по № 20 (групи приміщень № 48в), з № 1 по № 17 (групи приміщень № 48г) загальною площею 544,00 кв. м., що складає 35/100 частини від нежилих приміщень в будинку, площею 1 546,30 кв. м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання представник заявника обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 20 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001990 від 27.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 358 КК України, накладено арешт на майно, у томі числі на вищевказані нежилі приміщення. Разом з тим, зазначає, що арешт на вказані житлові приміщення накладено необгрунтовано, оскільки ТОВ "Венкер" є добросовісним набувачем вказаного майна, право власності якого виникло на підставі договору дарування майна, набутого, в свою чегу дарувальником ТОВ "Еталон-Консалтінг". Посилаючись на те, що арешт накладено необґрунтовано просить скасувати арешт.

Представник заявника у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечила.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення представника заявника та врахувавши пояснення слідчого, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. внесеному до ЄРДР за № 0001990 від 27.03.2015 року за ч.4 ст.190, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 205-1, ч.3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 20 січня 2017 року було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_4 в рамках вищевказаного кримінального провадження та накладено арешт на нерухоме майно, серед іншого і на нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 48а), з № 1 по № 20 (групи приміщень № 48в), з № 1 по № 17 (групи приміщень № 48г) загальною площею 544,00 кв. м., що складає 35/100 частини від нежилих приміщень в будинку, площею 1 546,30 кв. м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що представником заявника у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 167, 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "Венкер" в особі директора ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року у справі 761/2118/17, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1