АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/497/17 Справа № 699/138/17 Категорія: ч. 1 ст. 366 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 травня 2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , інваліда III групи загального захворювання, раніше не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000015 від 22.11.2012 закрито.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 6 768 грн. 70 коп.

В порядку ст. 100 вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :
27.02.2017 на адресу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0000015 від 22.11.2012 за фактом внесення службовою особою ОСОБА_7 до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно даного обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 05.06.2002 у невстановлений слідством період часу, будучи спеціалістом-землевпорядником Деренковецької сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, являючись службовою особою, тобто маючи тринадцятий ранг посадової особи та сьому категорію посад органів місцевого самоврядування, використовуючи надані їй владу та службове становище, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у приміщенні сільської ради, що знаходиться по АДРЕСА_2 , умисно внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, а саме, власноручно виконала підпис від імені ОСОБА_9 в офіційному документі - акті погодження меж землеволодіння від 05.06.2002, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №6418/6419/14-32 від 15.08.2014, згідно якого «підпис від імені ОСОБА_9 у графі «Замовник» акту погодження меж землеволодіння від 05.06.2002, виконаний не ОСОБА_9 , не ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 »

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей службовою особою.

В ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності, передбачених ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2017 за результатами підготовчого судового засідання ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження № 0000015 від 22.11.2012 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Дане судове рішення вмотивовано тим, що інкримінований злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості і не відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у ст.ст. 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у ст.ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 КК України, ОСОБА_7 вчинила 05.06.2002, в розшуку не перебувала, від слідства не переховувалась і нових злочинів не вчиняла, а тому на момент проведення підготовчого судового розгляду минули строки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, що являється підставою для звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з подальшим розглядом матеріалів досудового слідства в даному кримінальному провадженні по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України та вирішенням заявленого ним цивільного позову про стягнення з останньої на його користь матеріальної та моральної шкоди, завданої злочинними діями.

На думку апелянта, оскаржуване судове рішення винесене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є необґрунтованим, з огляду на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що в супереч вимог ст. 286 КПК України клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності заявлено захисником обвинуваченої, а не стороною обвинувачення. Крім того, зі змістом даного клопотання, всупереч ч. 3 ст. 286 КПК України не ознайомлений він як потерпілий в провадженні та не з`ясовано його думку щодо можливості такого звільнення.

Також стверджує, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 не сприяла проведенню слідчих дій та чинила перепони для встановлення об`єктивної істини в провадженні, що спростовує твердження суду першої інстанції про відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.

При цьому, звертає увагу, що інкримінований ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а не невеликої тяжкості, як зазначено судом першої інстанції, а тому, на виконання п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої мають минути п`ять років з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили.

Крім того, апелянт ставить під сумнів доводи суду першої інстанції щодо відсутності в провадженні шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що спростовується заявленим ним в якості потерпілого цивільним позовом до обвинуваченої.

На вказану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_8 подано заперечення, в яких вона, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційні вимоги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_9 про задоволення його апеляційної скарги в повному обсязі, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог потерпілого та законність винесеного в провадженні рішення, міркування прокурора про залишення ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2017 без змін як законної та обґрунтованої, а апеляційних вимог без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, за змістом ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема прийняти рішення про закриття провадження у випадках встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Розділом ІХ КК України, до них в тому числі належить звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження чи позбавлення волі.

За змістом ч.ч. 2,3,5 с. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялась від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у ст.ст. 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у ст.ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 КК України.

Як слідує з пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, її дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який санкцією передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається з обвинувального акта, інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений 05.06.2002, тобто на момент проведення підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні минули строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Крім того, як було вірно встановлено судом першої інстанції, що підтвердилось і під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, ОСОБА_7 в розшуку не перебувала, від досудового слідства або суду не ухилялась, нових злочинів не вчиняла, а тому перебіг давності в провадженні не зупинявся і не переривався.

З огляду на зазначені обставини, за відсутності заперечень обвинуваченої ОСОБА_7 проти застосування вимог ст. 49 КК України, у суду першої інстанції були правові підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а тому ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2017 є законною та обґрунтованою.

Доводи потерпілого ОСОБА_9 про порушення судом першої інстанції вимог ст. 286 КПК України та вирішення клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності заявленого стороною захисту, а не стороною обвинувачення, на думку колегії суддів, не узгоджуються зі змістом зазначеної вище статті, зокрема з ч. 4 ст. 286 КПК України, оскільки якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження, до якої відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, належить і захисник, звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути його.

Крім того, твердження потерпілого про те, що він не був ознайомлений з заявленим клопотанням, а судом не з`ясовано його думку щодо закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, спростовуються зокрема журналом судового засідання, згідно якого вказане клопотання заявлене захисником в судовому засіданні, на якому був присутній і потерпілий ОСОБА_9 . При цьому, судом з`ясовано думку потерпілих, в тому числі і ОСОБА_9 щодо змісту заявленого клопотання.

Заперечення потерпілого ОСОБА_9 щодо закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК України, не є вирішальними, оскільки суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності при наявності її згоди на таке звільнення. та обов`язкових матеріально-правових умов, передбачених, в даному випадку ст. 49 КК України.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності є нереабілітуючою обставиною, а тому не позбавляє потерпілого його права на вирішення заявленого ним цивільного позову до обвинуваченої ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що перебіг давності в провадженні зупинявся, оскільки ОСОБА_7 не сприяла проведенню слідчих дій та чинила перепони для встановлення об`єктивної істини в ході досудового розслідування, оскільки вказані обставини не підтверджені матеріалами кримінального провадження і не узгоджуються зі змістом поняття «ухилялась від досудового слідства або суду».

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування або зміни судового рішення, а доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 вважає необґрунтованими.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 травня 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження № 0000015 від 22.11.2012 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :