Провадження №: 1-кп/752/56/17
У Х В А Л А
23.03.2017 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
в ході проведення судового розгляду за кримінальним провадженням № 0002577 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в :
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України
В ході судового розгляду на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.
Прокурор послалався на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не минули, а тому є підстави продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачені просили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні, тяжкого та середньої тяжкості злочинів проти власності та проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян із застосуванням насильства, в тому числі проти життя та здоров`я співробітника Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві. При цьому, ОСОБА_4 є громадянином іншої країни, а саме Грузії, має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення злочину проти власності.
Крім того, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 зупинене у зв`язку із його ухиленням від суду та оголошено його у розшук. Вказане дає суду підстави вважати, що ОСОБА_4 також може ухилятися від суду у разі зміни запобіжного заходу.
При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу (наявність непогашених судимостей), вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, за яких останній вчинив дії, що ставляться йому у провину. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011 р.)
Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, її наслідки та перебіг та суспільно-небезпечну криміногенну обстановку в державі.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Продовжуючи тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»), крім того інкримінований обвинуваченому злочин вчинено із застосуванням насильства, а відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у такому кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене та те, що спливає двомісячний строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, враховуючи необхідність чергового відкладення судового розгляду, та відсутності будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 22.05.2017 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 22.05.2017 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1