Провадження № 1-кс/317/609/2017
Справа № 317/2122/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2017 року за № 0001089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що 22.07.2017 року до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області по телефону надійшло повідомлення від голови Запорізької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи поблизу с. Наталівка, Запорізького району, Запорізької області, самовільно, всупереч встановленому законом порядку, здійснювали покіс врожаю озимої пшениці.
22.07.2017р. відомості про вказаний злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001089, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Опитаний ОСОБА_5 пояснив, що він знайомий із фермером, який володіє полем, що розташоване на території Наталівської сільської ради. Між чоловіками була укладена усна згода на збирання врожаю на належній фермеру ділянці, а саме про збір пшениці з поля.
22.07.2017 року ОСОБА_5 приїхав на поле приблизно о 12-00 годин для того, щоб покосити поле. На поле він приїхав з комбайном, який найняв в СМТ Новомиколаївка. По прибуттю на поле ОСОБА_5 сказав комбайнеру, щоб останній почав косити пшеницю з нижньої частини поля, однак прокосивши 10-15 метрів вищевказаного поля водій зупинився. В цей момент під`їхали працівники поліції. Куди подівся комбайнер з комбайном ОСОБА_5 пояснити не зміг.

Опитаний ОСОБА_6 пояснив, що 22.07.2017р. зранку він виїхав на автомобілі «Камаз» з дому в сторону СМТ Камишеваха. З метою економії палива, він вирішив їхати по полям, однак поблизу с. Наталівка сталася поломка автомобіля. Після ремонту автомобіля водій продовжив рух, однак на полі в 2-х км від с. Наталівка його зупинили працівники поліції і повідомили, що йому з поля заборонено їхати. Відповідно до наданих пояснень, відношення до збору врожаю з поля ОСОБА_6 не має, з особою, яка керувала збором врожаю з даного поля він не знайомий.

22.07.2017 року було проведено огляд місця події, а саме ділянку місцевості, розташована на ґрунтовій дорозі між соняшником та пшеничним полем на відстані приблизно 2 км від с. Наталівка, Запорізького району, Запорізької області. На оглядовій ділянці знаходиться автомобіль КАМАЗ синього кольору (державний номер НОМЕР_1 модель 5320 1987 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , об`єм двигуна 10850 см кубічних) з причепом «ГКБ» 8350 ПР-Бортовий-Е, номер шасі НОМЕР_3 , повна маса 13800, колір оранжевий. Автомобіль КАМАЗ та причеп ГКБ без будь-яких пошкоджень, знаходиться в робочому стані. В кузові та причепі є залишки зерна пшениці, однак як зазначає досудове слідство, поряд з полем засіяним пшеницею навкруги по периметру засіяні поля соняшником.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.08.2004 автомобіль Камаз-5320 державний номер НОМЕР_1 синього кольору, вантажний належить ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого в результаті накладення арешту на майно, можуть бути отримані докази, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин справи.
В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_2 підтримав клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про накладення арешту.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цьому Кодексі.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий звертаючись до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, не наводить підстави, які зазначені у ч. 1 ст. 170 КПК України, необхідні для накладення такого арешту, а саме чи є таке майно доказом, або чи підлягає воно спеціальній конфіскації або ж просто конфіскації. В своєму клопотанні слідчий лише цитує загальні положення ст. 170 КПК України без посилання на конкретні підстави, які необхідні для накладення арешту, однак це не є достатньою умовою для накладення арешту на майно. Окрім того, всупереч нормам законодавства, відсутня мета забезпечення, відповідно до котрої, арешт майна допускається.
Окрім того, ні слідчий, ні прокурор так і не визначились до цього часу щодо статусу майна, відносно якого ставиться питання про арешт, оскільки постанови про визнання речовими доказами до клопотання не долучено.
Змісту витягу з ЄРДР свідчить, що правовою кваліфікацією злочину, на підставі його слідчий звернувся із клопотання про арешт майна до суду є ч. 1 ст. 197 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки. Однак із клопотання слідчого та матеріалів доданих до нього, взагалі не вбачається, що транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт має будь-яку причетність до скоєного злочину.
Згідно зі ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Отже, слідчим не доведено необхідності накладання арешту на зазначене майно, що відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 16, 21, 36, 40, 93, 98-100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2017 року за № 0001089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт майна відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1