Справа № 426/2692/17
Провадження № 11-кп/782/143/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого : ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні Апеляційного суду Луганської області змінену апеляційну скаргу подану першим заступником прокурора Луганської області старшим радником юстиції ОСОБА_7 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яким -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку м. Магнітогорськ Челябінської області РФ, маючої середню освіту, заміжньої, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 16.05.2002 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;

- 08.10.2002 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- 24.10.2007 року Сватівським районним судом Луганської області за ст. ст. 395, 71, 72 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 25.07.2011 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки, постановою Сватівського районного суду Луганської області від 09.11.2012 року скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі строком на 4 роки, звільнена з місця позбавлення волі 06.10.2016 року,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона в період іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину (кримінального правопорушення), і буде виконувати покладені на неї обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання. Також з ОСОБА_6 стягнуто витрати на проведення товарознавчої експертизи на користь держави у сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 копійок. Застосований запобіжний захід забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Також за вироком суду з ОСОБА_6 на користь держави стягнуті процесуальні витрати: за проведення товарознавчої експертизи у сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 (тридцять) копійок.

ВСТАНОВИЛА:
У вироку суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_6 в період, коли судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставинах.

30 січня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 прийшла до домоволодіння своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував чоловік її сестри ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_6 побачила, що в приміщенні спальної кімнати, на тумбі перебуває мобільний телефон марки Samsung GT-E1202i, який на праві власності належить ОСОБА_8 та в неї раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи ціль на незаконне збагачення, упевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає та ніхто не може їй перешкодити, ОСОБА_6 підійшла до тумби взяла мобільний телефон марки Samsung GT-E1202i та поклала його до правого зовнішнього караману своєї куртки. В подальшому вийшла з приміщення домоволодіння та пішла до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , де пройшла до приміщення домоволодіння, витягла з телефону sim-картку, вимкнула раніше викрадений нею мобільний телефон та поклала його до тумби, таким чином розпорядилась ним на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 300 гривень.

Згідно висновку експерта № 19/113/9-4-21-е від 03.02.2017 року, ринкова вартість викраденого мобільного телефону Samsung GT-E1202i станом на 30.01.2017 року, з урахуванням вільного ціноутворення на території України, може складати 300 гривень. 01.02.2017 року за добровільною згодою ОСОБА_9 проведено огляд домоволодіння, де в тумбі виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung GT-E1202i.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдала потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 300 гривень, яка відшкодована поверненням вкраденого телефону.

Не погодившись з вироком суду перший заступник прокурора Луганської області старший радник юстиції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сватівського районного суду Луганської області від 30.03.2017 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В решті вирок залишити без змін. До початку апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор подав зміни та доповнення до апеляційної скарги, де просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з застосуванням ст..ст.75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Посилається на те, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її протиправних дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість (ст. 414 КПК України).

Відповідно до п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку).

Крім того, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, та зокрема, за наявності рецидиву злочину.

На його думку, вказані вимоги судом першої інстанції не додержано.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд, в якості обставини яка пом`якшує покарання, зазначив щире каяття. У той же час, судом не взято до уваги, що обвинувачена раніше неодноразово судима за вчинення корисливих умисних злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову вчинила корисливий злочин, що свідчить про системний характер дій і цілеспрямованість злочинної поведінки та викликає сумніви про щирість та істинність її позиції, а ті обставини, що підсудна у вчиненні злочину розкаялась, усвідомила протиправність своїх дій не дають підстав для висновку про можливість її виправлення без відбування покарання.

ОСОБА_6 з 2001 року перебуває на обліку у лікаря - нарколога, ніде не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто є особою, яка не має легального заробітку та міцних соціальних зв`язків, що створює передумови для подальшої протиправної поведінки.

Вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка погодилася з зміненою апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів дійшла до наступного.
Доведеність вини обвинуваченої у вчиненні зазначеного злочину ніким не оспорюється і апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не перевіряється.

Фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 ніким, в тому числі обвинуваченою, також не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за правилами ч.3 ст.349 КПК України, встановивши, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст всіх обставин кримінального провадження та у суду відсутні сумніві щодо добровільності їх позиції, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині, характеризуючи дані щодо обвинуваченої ОСОБА_6 .

У зв`язку з чим, висновки суду про доведеності вини обвинуваченої у вчинені вказаного злочину за обставин, викладених у вироку, а також кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_6 є необґрунтованими.
Судом першої інстанції при призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом взято до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачена ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває з 2001 року на обліку у лікаря-нарколога, раніше судима. Як пом`якшуючу покарання обставину, суд врахував щире каяття ОСОБА_6 .. Обтяжуючу покарання обставиною судом встановлено рецидив злочинів.
Суд першої інстанції достатньо мотивовано прийшов до висновку про застосування щодо ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В зміненої апеляційної скарзі прокурор не навів інших підстав, які не врахував суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 .
Посилання прокурора на обставини, що ОСОБА_6 перебуває на обліку лікаря-нарколога, ніде не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей , тобто є особою яка не має легального заробітку та міцних соціальних зв`язків, були враховані судом першої інстанції.

За таких обставин висновок суду про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання з іспитовим строком 2 роки уявляється переконливим, в зв`язку чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, -

УХВАЛИЛА:
Змінену апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області старшого радника юстиції ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 30.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.
С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3