ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8936/17
провадження № 1-кп/753/734/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 15.01.2014 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 195 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.05.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 195 КК України.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту правовій кваліфікацїі злочину, яка була встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 р.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілої про повернення обвинувального акту прокурору з підстав необґрунтованості та безпідставності заявленого клопотання.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Судом встановлено, що формулювання обвинувачення, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення протирічать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому злочину, що було встановлено колегією Апеляційного суду м. Києва в ухвалі від 19.12.2013 р.

Так дослідженням обвинувального акту встановлено, що як виклад фактичних обставин злочину, так і формулювання обвинувачення ідентичні з формулюванням обвинувачення, яке викладено у вироку Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2013 р., яким ОСОБА_6 був засуджений за ст. 195 КК України.

Вказаний вирок був скасований ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 року.

Відповідно до положень ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, а також для органу досудового розслідування.

Разом з тим, однією з підстав скасування вироку була наявність об`єктивних доказів кваліфікації дій обвинуваченого та необхідність застосування при кваліфікації дії - кримінального закону про більш тяжкий злочин згідно п.2 ч.1 ст.374 КПК України / 1960 року/.

В зазначеній ухвалі також зазначено, що органи досудового слідства не встановили з достатньою повнотою всіх обставин вчиненого ОСОБА_6 злочину, внаслідок чого, без достатніх на то підстав дійшли передчасного висновку про перекваліфікацію дій останнього з ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України.

Крім того, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 р. колегія суддів прийшла до висновку, що зібрані під час судового слідства дані вказували на вчинення підсудним ОСОБА_7 більш тяжкого злочину, в порівнянні з тим, в якому він обвинувачується за ст. 195 КК України, встановивши таким чином підстави для застосування кримінального закону про більш тяжкий злочин. У зв`язку з цим колегією суддів Апеляційного суду м. Києва було звернуто увагу на необхідність початку досудового розслідування з моменту внесення відомостей до ЄРДР за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України та про необхідність проведення слідчого експерименту з метою підтвердження, або спростування обставин, про які повідомляли в ході досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Проте, як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, зазначені вимоги органом досудового розслідування не були виконані.

Так, всупереч вказівки Апеляційного суду м. Києва після повернення кримінальної справи до органу досудового розслідування, останній 15.01.2014 р. вніс відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України, після цього провів додатковий допит потерпілої ОСОБА_8 18.06.2015 р. та 26.03.2016 р., додатковий допит свідка ОСОБА_9 05.06.2014 р. та 01.04.2016 р., додатковий допит свідка ОСОБА_10 26.03.2016 р., допити свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,, ОСОБА_14 , огляд предметів та допити підозрюваного ОСОБА_6 23.02.2016, 28.03.2016, 12.05.2016 р. Також в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_6 22.02.2016 р. було повідомлено про підозру по ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, після чого було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ст. 195 КК України 12.05.2016 р. та винесено постанову про перекваліфікацію злочинного діяння. Проте, з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що органом досудового розслідування було виконано вказівку Апеляційного суду м. Києва в частині проведення слідчого експерименту з метою підтвердження або спростування обставин, про які повідомляли в ході досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 15.01.2014 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 195 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1