Справа № 192/552/17
Провадження № 1-в/192/221/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нікополь Дніпропетровської області, наданий час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; Ухвалою Солонянського районного суду дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 листопада 2014 року по 15 січня 2015 року та з 17 лютого 2015 року по 01 травня 2015 року,

за участю учасників провадження:

представника СВК № 21 ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку:17.11.2014 року

Кінець строку: 04.09.2018 року

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та голова спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований старшим днювальним до клубу установи, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Творчість», «Підготовка до звільнення», «Правова освіта». Визнає провину в скоєному злочині.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України в судовому засіданні подання підтримав, а прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином.

Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Суд, вислухавши представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 , який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з червня 2015 року по теперішній час.
Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3), має заохочення, застосовані до нього в серпні та листопаді 2016 року, січні та квітні 2017 року, за умови перебування в СВК №21 з травня 2015 року, що на думку суду не може свідчити про належне та систематичне позивне ставлення до праці.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Суд зазначає, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, а не за останній період відбування покарання. Засуджений за весь період відбування покарання має два заохочення за 2016 рік та два заохочення за 2017 рік, а у 2015 році мав два стягнення у вигляді попередження та догани, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення, оскільки наявні в засудженого заохочення є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне та для висновку про його поведінку як сумлінна.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Суд посилається на те, що відбуття певної частини призначеного покарання не є безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.
Головуючий: суддя ОСОБА_1