У Х В А Л А
Справа № 182/40/17
Номер провадження 1-кп/184/42/17

14.02.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження №0004556 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, українки, громадянки України, не заміжньої, яка має повну середню освіту, не працюючої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 26.05.2004 року апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 12.04.2013 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 15 днів,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

15.11.2016 року в денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у невстановленої слідством особи, знаходячись біля площі «Незалежності» по вул. Каштановій в м. Нікополі Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно придбала для особистого вживання без мети збуту медичний шприц з наркотичною речовиною «опій ацетильований», який зберігала при собі та переносила по м. Нікополю Дніпропетровської області.

15.11.2016 року о 13 годині ОСОБА_3 біля будинку №14 по вул. Гагаріна в м. Нікополь Дніпропетровської області була зупинена працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого, в період часу з 13 години 30 хвилин до 13 години 50 хвилин в ході особистого огляду під бюстгальтером у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено медичний шприц градуйований до 20 мл. з рідиною коричневого кольору, масою 9,7800 г.

Згідно судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/2986 від 05.12.2016 року рідина коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0978 грам.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

30 грудня 2016 року між прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України, і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, а також дійшли згоди про вид і міру покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, а саме - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Відповідно до постанови Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 27.01.2017 р. про зміну групи прокурорів (процесуальних керівників) внесено зміни до групи прокурорів (процесуальних керівників), які здійснюють повноваження прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, а саме, визначено склад процесуальних керівників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (старший прокурор групи ).

В угоді про визнання винуватості зазначені наслідки укладення та затвердження сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості, які роз`яснені сторонам, а саме:

- для прокурора та підозрюваної (обвинуваченої) - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 Кримінального процесуального кодексу України;

- для підозрюваної (обвинуваченої) - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді зазначено, що підозрювана ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Крім того, укладаючи вказану угоду підозрювана ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. Сторони угоди домовились про знищення речових доказів по справі: наркотичного засобу опію ацетильованого загальною масою 0,0978 г.

В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 Кримінального процесуального кодексу України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.474 Кримінального процесуального Кодексу України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1)Умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди;

2)Умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3)Умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4)Існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5)Очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6)Відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Здійснюючи перевірку угоди про визнання винуватості, укладену 30 грудня 2016 року між прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ч.2 ст.50, ч.2 ст.53 та ч.1 та ч.2 ст. 65 Кримінального кодексу України, оскільки при визначені в угоді про визнання винуватості виду і міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., не було враховано особу обвинуваченої, а саме її майновий стан та обставини, що обтяжують покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст.65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, судом з`ясовано, що вона на момент укладання угоди не працює вже протягом двох років, на момент розгляду даного кримінального провадження, зі слів ОСОБА_3 , працює неофіційно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засоби існування отримує від співмешканця, який теж офіційно не працевлаштований. Сторонами угоди не доведено наявності джерел доходів, з яких ОСОБА_3 може сплатити штраф.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченій визначеної в угоді про визнання винуватості виду і міри покарання у виді штрафу, не відповідає загальним цілям кримінального покарання, якими відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України є, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових злочинів. Штраф може сприяти досягненню цих цілей лише тоді, коли кримінальне покарання у виді штрафу буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Крім того, в обвинувальному акті від 30.12.2016 р., беззастережно визнати обвинувачення по якому зобов`язалась в угоді ОСОБА_3 , вказано на відсутність обтяжуючих покарання обставин, тоді як обвинувачена 15.11.2016 року була зупинена працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв) та була притягнута постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2016 р. до адміністративної відповідальності, та має непогашену та не зняту судимість за умисні злочини, передбачені ч.4 ст.187, п.6 та п. 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.67 Кримінального кодексу України до обставин, які обтяжують покарання відноситься, зокрема, рецидив злочинів. Рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин (ст. 34 Кримінального кодексу України).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , характеризується формою вини - прямим умислом, що знайшло своє відображення у обвинувальному акті від 16.11.2016р. та в укладеній угоді про визнання винуватості від 30.12.2016 р.

Тим самим сторони угоди про визнання винуватості, узгоджуючи вид і міру покарання у вигляді найменш суворого виду покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, а саме - штрафу у найнижчому розмірі - 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за наявності у санкції ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України декількох альтернативних видів покарання, не врахували вимоги ч. 1 ст. 65 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.34, ч.2 ст.50, ч.1 ст.67, ч.2 ст.53 та ч.1та ч.2 ст. 65, ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 468- 470, 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди від 30 грудня 2016 року у кримінальному провадженні №0004556 про визнання винуватості, укладену між прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 .

Матеріали кримінального провадження №0004556 повернути прокурору Орджонікідзевського відділу Нікопольської прокуратури ОСОБА_4 (старшому прокурору групи) для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1