Справа № 357/981/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/76/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 09.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Київського слідчого ізолятора,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарудинці, Ружинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2017 року за № 0000553, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та застосовано до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, строк дії ухвали - до 23 години 01 квітня 2017 року. Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, ОСОБА_6 слідчим суддею не визначався на підставі ч.4 ст.183 КПК України. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного слідчий суддя, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, дослідив матеріали, що характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку про те, що докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам визнав недостатнім.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із фактичним позбавленням волі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею було недостатньо з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про обрання запобіжного заходу, що в подальшому призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановлення слідчим суддею незаконної ухвали. Зокрема, апелянт стверджує про те, що слідчий суддя не встановив обґрунтованості підозри ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не перевірив достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного. При цьому, апелянт вказує про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України та відсутність ризиків, на які посилається слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі. Також, на переконання захисника, слідчим суддею не оцінено в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в тому числі міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, раніше не судимий, позитивно характеризується, має вищу освіту, працює. Зазначені обставини в сукупності, на переконання захисника, дають підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, захисник посилається на невідповідність клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 вимогам ст.184 КПК України щодо обґрунтування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, а також порушення стороною обвинувачення порядку вручення клопотання, яке виразилося в тому, що підозрюваному було надано лише копію самого клопотання без долучення до неї копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає правильним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2017 року за №0000553.

29 січня 2017 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано на підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 208 КПК України.

30 січня 2017 року, о 21 годині 57 хвилин, ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у захопленні та триманні особи як заручника з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручника, вчинені щодо неповнолітнього.

Слідчий слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, за погодженням із прокурором, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 покладається необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на малолітнього потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

01 лютого 2017 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

З журналу судового засідання вбачається, що доводи, наведені в клопотанні слідчого належним чином перевірялись судом при його розгляді. При цьому, надав пояснення підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка його захисника та прокурора, досліджені письмові докази, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме наявність родини, постійного місця проживання, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. При цьому, слідчий суддя навів докази, що підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, пославшись на протокол огляду місця події від 29.01.2017, під час якого в квартирі АДРЕСА_2 , було вилучено записку з вимогою передачі 10 000 гривень та особисті речі малолітнього ОСОБА_10 ; протокол допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який розповів про обставини та місце, де його утримували невідомі особи; протокол впізнання за фотознімками за участю законного представника потерпілого ОСОБА_11 , під час якого остання вказала на фото ОСОБА_9 , зазначивши, що саме ця особа підкинула їй записку з вимогою передачі грошей за повернення онука.

Крім того, під час апеляційного розгляду було переглянуто відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого останній детально розповів обставини вчинення ним разом із ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.147 КК України, який, за показаннями ОСОБА_9 , був співвиконавцем цього злочину. При цьому, деякі обставини вчинення зазначеного злочину, зокрема, надання ОСОБА_9 зошита для написання записки з вимогою передачі грошей рідними хлопчика за його повернення, підтверджує і сам ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підозра у співучасті ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного особливо тяжкого злочину, на даний час є обґрунтованою, а тому доводи захисника щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри - є неспроможними.

Також, колегія суддів погоджується із наявністю встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, офіційно не працює, потерпілий є малолітньою особою, а його законний представник особою похилого віку, підозрюваний ОСОБА_6 знає, де вони проживають, а також знає, де проживають інші свідки в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, а також високу суспільну небезпечність злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов до правильного висновку про існування ризиків здійснення підозрюваним ОСОБА_6 спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на малолітнього потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, та обґрунтовано встановив недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.

Обґрунтовано слідчим суддею не визначений і розмір застави при застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства, яке виразилось у зв`язуванні рук та заклеюванні рота малолітнього потерпілого скотчем.

Доводи захисника щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_6 постійного місця проживання та родини жодним чином не свідчать про достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів, врахувавши, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, погоджується з доводом захисника про безпідставне зазначення в ухвалі слідчого судді відомостей про те, що підозюваний ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, однак зазначена невідповідність сама по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Також, апеляційний суд позбавлений можливості виправити порушення вимог КПК України, яке виразилось, в тому, що, як зазначає захисник, підозрюваному не було вручено копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, при цьому, під час розгляду питання щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу був присутній його захисник, у зв`язку з чим право на захист підозрюваного не було порушене.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, врахувавши тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження, дані щодо особи підозрюваного, дійшов правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4