Справа № 752/6932/16-к
Провадження №: 1-кп/752/141/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
перекладача - ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002815 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сабірабад, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 .,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сумгаіт, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_3 .
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
у невстановлені розслідуванням місці та час, ОСОБА_8 вступив у змову з ОСОБА_7 , заздалегідь, умисно і добровільно, погодивши свої дії направлені на викрадення чужого майна та розподіливши між собою ролі. Так. 15.03.2016 року о 04:00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по пр-ту Науки, 38 в м. Києві та переконавшись у відсутності в магазині сторонніх осіб, ОСОБА_7 згідно відведеної йому ролі, підійшов до продавця магазину, якою виявилася ОСОБА_10 та діючи умисно, наніс кілька ударів в область голови, застосувавши тим самим насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого розпилив в напрямку обличчя останньої, наявну в балоні отруйну речовину подразнюючої дії. В цей момент, ОСОБА_8 , який спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки попередити ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, підійшов до прилавку та відкрито викрав звідти грошові кошти в сумі 8 400 грн. 00 коп.
Довівши спільний умисел до завершення, а саме відкрито викравши чуже майно із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись на власний розсуд викраденим майном, чим завдали ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 8 400 грн. 00 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що зустрівся із ОСОБА_8 , після чого посиділи у кафе, коли вийшли із кафе, щоб повертатись додому, було вже пізно та метрополітен не працював, а на таксі не вистачало грошей. Повідомив, що приблизно о 04:00 год. 15.03.2016 року зайшов у магазин, помітив гроші у коробці біля каси, запитав скільки будуть коштувати продукти, після чого попросив продати декілька сигарет поштучно і в цей час ще раз роздивився гроші, коли продавщиця відвернулась, забрав гроші, які до цього помітив, проте продавщиця намагалась зупинити його, почала кричати, але він розпилив перцевий балончик їй в обличчя, після чого разом із ОСОБА_8 вибігли із магазину, але були затримані працівниками поліції через 2 години. Одночасно повідомив, що плану викрасти кошти із магазину у них не було, бажання викрасти кошти виникло спонтанно, зазначив, що у касі не було 8400 гривень, а забрав він близько 1400 гривень. Крім того, зазначив, що він не бив потерпілої, а ОСОБА_8 взагалі не вчиняв жодних протиправних дій, а просто стояв біля виходу з магазину та чекав його. Наполягав на версії, що саме він, а не ОСОБА_8 взяв гроші із каси. У вчиненому розкаюється просить його суворо не карати. Повідомив, що відшкодував завдану потерпілій шкоду, про, що свідчить розписка від потерпілої ОСОБА_10 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового провадження неодноразово змінював свої покази, проте просив взяти до уваги його покази, відповідно до яких він 15.03.2016 року, часу точно не пам`ятає, зустрівся із ОСОБА_7 , та в подальшому ОСОБА_7 зайшов до магазину, а він лишився його чекати на вулиці. Потім він почув шум у магазині та зайшов в середину за ОСОБА_7 , де побачив, як той забирає гроші із каси, після чого вони разом вийшли, сіли в автомобіль та поїхали. Одночасно, ОСОБА_8 повідомив, що в той час, він припустив, що ОСОБА_11 вчинив злочин, але щоб він бив потерпілу, чи розпилював їй в обличчя газ не бачив.
На думку суду, вказані показання не логічні, не послідовні та дані виключно з метою створити у суду враження правомірності поведінки та спробувати уникнути кримінальної відповідальності. Вони сприймаються судом як змодельовані та надані з метою пом`якшення покарання яке передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили місце та час вчинення відкритого викрадення чужого майна, особу потерпілої, відносно якої вчинили злочин. Однак ОСОБА_7 не визнав перелік чужого майна, яке було викрадено та нанесення ним ударів потерпілій, так само, як і ОСОБА_8 вказав, що не брав грошей, а що це вчинив саме ОСОБА_7 .
Крім частково визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини вчинення злочину знайшли своє підтвердження з показів потерпілої, ОСОБА_10 відповідно до яких, вона працювала продавщицею у магазині в ніч з 14 на 15 березня 2016 року. Серед ночі до магазину зайшли 3 чоловіки кавказької зовнішності, коли вони почали замовляти товар вона відвернулась, щоб взяти рибу і коли вона передавала цю рибу ОСОБА_12 , він наніс кілька ударів їй у голову та розпилив перцевий балончик в обличчя. Одночасно із цим, за прилавок зайшов ОСОБА_8 та взяв із каси 8400 гривень, а саме 7000 гривень крупними купюрами, а 1400 гривень дрібними купюрами. Одночасно повідомила, що третій чоловік стояв біля дверей та нічого не робив. Після цього всі чоловіки покинули магазин. Одночасно звернула увагу суду, що вона впевнено розрізняє обвинувачених, зокрема за зовнішнім видом та одягом, у який вони були одягнені, і наполягала, що саме ОСОБА_7 бив її та розпилив газ у обличчя і що саме ОСОБА_8 забрав гроші.
Крім того, показання потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з:
- протоколом огляду місця події від 15.03.2016 року, відповідно до якого оглянуто автомобіль ВАЗ днз НОМЕР_1 та відповідно до якого, серед іншого, вилучено грошові кошти дрібними купюрами на суму 616 грн. та газовий балон;
- протоколом огляду місця події від 25.03.2016 року, відповідно до якого оглянуто магазин за адресою м. Київ, пр.-т Науки, 38;
- протоколом огляду вилучених речей від 15.03.2016 року з фотокартками до нього, відповідно до якого, серед іншого оглянуто газовий балон «перець-4» та грошові кошти;
- протоколом пред`явлення осіб для впізнання від 15.03.2016 року та фото таблицею до нього в якому зафіксовано, як потерпіла ОСОБА_10 вказує на обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходиться на фото під номером №3, стверджуючи, що це саме він 15.03.2016 року застосував насильство відносно неї в приміщені магазину «Продукти» за адресою м. Київ, пр. Науки, 38;
- протоколом пред`явлення осіб для впізнання від 15.03.2016 року та фото таблицею до нього в якому зафіксовано, як потерпіла ОСОБА_10 вказує на обвинуваченого ОСОБА_8 , який знаходиться на фото під номером №3, стверджуючи, що це саме він 15.03.2016 року разом з іншим чоловіком із застосуванням насильства відносно неї в приміщені магазину «Продукти» відкрито заволодів грошовими коштами.
- протоколом додаткового огляду вилучених речей від 04.05.2016 року, відповідно до якого, серед іншого оглянуто газовий балон «перець-4» та грошові кошти;
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, потерпілу, дослідивши докази та документи які характеризують особи обвинувачених та матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому злочині за обставин викладених в обвинувальному акті.
Потерпіла в судовому засіданні беззаперечно вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка відкрито заволоділа грошима. Не зважаючи на нанесення їй ударів ОСОБА_7 та розбризкання перцевого балончика, їй вдалося добре побачити його одяг, а також особисту прикмету мокасини із золотою пряжкою.
Показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд сприймає такими, що є неправдивими, оскільки вони досить різняться між собою та з показами наданими потерпілою. Суд прийшов до даного висновку, виходячи з принципу безпосередності дослідження в судовому засіданні показань, з`ясувавши під час допиту потерпілої в суді фактичні обставини справи в межах пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, встановивши, що її покази в цій частині є незмінними, послідовними, логічними, узгодженими між собою, такими, що не містять істотних суперечностей і які доводять вину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не має постійного місця реєстрації на території України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, який характеризується посередньо, із врахуванням особливостей та обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину суд до уваги не бере та відкидає, оскільки у судовому засідання встановлено факти, які обвинуваченим заперечувались, зокрема нанесення ударів потерпілій, та те, що саме ОСОБА_8 забрав гроші.
Згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не має постійного місця реєстрації на території України, не одруженого та не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який характеризується посередньо, із врахуванням особливостей та обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Суд не вбачає з дій та пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 щирого каяття та активного сприянні у розкриті злочину оскільки в ході судового розгляду обвинувачений змінював свою позицію, про те згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.
Згідно зі ст. 67 КК України обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинувачених, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ними злочину разом із іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останніх без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена редакція діяла до 20.06.2017 року включно та в порівнянні із ч. 5 ст. 72 КК України у чинній редакції, яка передбачає зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день поліпшувала становище ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
У зв`язку з чим, на підставі ст. 4, 5 КК України, суд вважає за необхідне застосувати ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення починаючи з 15.03.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Час попереднього ув`язнення починаючи з 21.06.2017 року включно зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбуття покарання за правилами ч. 2 ст. 72 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та запобігання вчинення ними нових злочинів.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 судові витрати на проведення експертизи у справі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахувати з 25.07.2017 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін їх попереднього ув`язнення, а саме з 15.03.2016 року по 21.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Час попереднього ув`язнення починаючи з 21.06.2017 року включно зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбуття покарання за правилами ч. 2 ст. 72 КК України.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави, у рівних долях, витрати пов`язані із проведенням експертизу у кримінальному провадженні № 141хс від 12.04.2016 року, яка становить 1587.72 грн.
Згідно ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні № 0002815:
- балончик зі сльозогінним газом, на котрому міститься напис Перець-4, котрий поміщено до поліетиленового пакету експертної служби № 3003258, предмет візуально схожий на кастет, котрий поміщено до поліетиленового пакету експертної служби № 3002389, шість слідів папілярних узорів які передані на зберігання до камери схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві знищити.
- мобільний телефон марки «Samsung SM-G130E» білого кольору імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 телефоні міститься 2 sim-картки: sim-картка Lifecell абонентський номер НОМЕР_4 та sim-картка Kyivstar абонентський номер НОМЕР_5 , переданий на зберігання до камери схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві повернути ОСОБА_7 за належністю.
- мобільний телефон марки «Nokia 1280» чорного кольору імеі НОМЕР_6 . В телефоні міститься sim-картка Kyivstar абонентський номер НОМЕР_7 , переданий на зберігання до камери схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві повернути ОСОБА_8 за належністю.
- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3 Асе чорного кольору imei 1 НОМЕР_8 імеі 2 НОМЕР_9 . В телефоні міститься sim-картка Kyivstar абонентський номер НОМЕР_10 який, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві повернути ОСОБА_13 за належністю.
- грошові кошти на суму 616 грн.: 5 купюр номіналом 100 грн., 12 купюр номіналом 2 грн., 92 купюри номіналом 1 грн., передані на відповідальне зберігання УФЗБО УНП у м. Києві (Квитанція № 000392) залишити на зберігання УФЗБО УНП у м. Києві.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1