печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 у кримінальному провадженні № 000915,-
В С Т А Н О В И В :
15.06.2017 року у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_3 , яке передано слідчому судді 19.06.2017, в порядку ст. 174 КПК України.
Представник заявника у вимогах даного клопотання просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді 757/36229/16-к від 04.08.2016 у кримінальному провадженні № 000915, на грошові кошти готівкою в загальній сумі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) доларів США.
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна.
У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.
Присутній у судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника та заперечення прокурора у кримінальному провадженні, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000915 від18.05.2015, виділеному з кримінального провадження № 0000359 від 07.05.2014, за підозрою колишнього Голови Національного банку України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
19.05.2014 у межах здійснення розслідування кримінального провадження № 0000359 від 07.05.2014 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
18.05.2015 у межах виділеного з нього кримінального провадження № 0000915 від 18.05.2015 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри - у вчиненні розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
04.08.2016 ухвалою слідчого судді накладено арешт на грошові кошти в загальній сумі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) доларів США, що вилучені 26.07.2016 за місцем реєстрації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 15.07.2016.
04.08.2016 постановою старшого слідчого слідчої групи виконувача обов`язків начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 арештоване майно передано на зберігання на депозитний рахунок, відкритий Генеральною прокуратурою України.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, встановив, що вилучені під час вказаного обшуку грошові кошти відповідають критеріям ч.1 ст. 98 КПК України як такі, що набуті кримінально протиправним шляхом, і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
Судовим розглядом встановлено, що на даний час слідство у провадженні триває, проводяться слідчі дії, які спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне розслідування.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, в противагу якому стороною обвинувачення наведено доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та вказано на додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності , а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 у кримінальному провадженні № 000915 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1