Єдиний унікальний номер 728/149/17
номер провадження № 1-кп/728/46/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 24.05.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 роки;
- 01.10.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 роки;
- 07.11.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на 9 місяців 16 днів згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2013 року;
- 10.11.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння злочинів, передбачених ст.ст.185, 190 КК України, належних висновків для себе не зробив та скоїв нові злочини за наступних обставин.
Так, 16.11.2016 року близько 11:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу залізничного вокзалу ст.Бахмач-Київський, розташованого в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул.Червоноармійській,2а, умисно, таємно від оточуючих, повторно здійснив крадіжку бувшого у використанні велосипеда марки «Мінськ» вартістю 1020.00 грн., який належить ОСОБА_7 , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вищевказану суму.
Окрім того, 16.11.2016 року близько 12:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території Бахмацького міського ринку «Колос», розташованого в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Пушкіна,24, поблизу контейнера № 420, умисно, таємно від оточуючих, повторно викрав осінню куртку марки «Blessing» вартістю 450.00 грн., яка належить ОСОБА_8 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вищевказану суму.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому діянні не визнав повністю і повідомив, що на досудовому розслідуванні він визнавав вину, оскільки на нього чинили тиск працівники поліції та прокуратури, але який саме тиск на нього чинили і хто саме пояснити не зміг і відмовився давати покази з приводу обставин кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює на ст.Бахмач і одного дня приїхав на роботу на велосипеді, який поставив у службовому приміщенні на вокзалі, а сам з колегою працював неподалік і час від часу наглядав за велосипедом; раптом з`явився невідомий чоловік у зеленій куртці, який декілька разів пройшов повз велосипед, а потім кудись подівся, при цьому велосипед також зник. Потерпілий запевнив, що вибіг на вокзал, але ні чоловіка в зеленій куртці, ні велосипеда вже не було, проте на снігу залишився слід від велосипедних шин, який вів в сторону міста; неподалік інший працівник вокзалу ОСОБА_9 відкидав сніг і потерпілий спитав у нього чи не бачив він чоловіка з велосипедом, на що ОСОБА_9 відповів що бачив, сказав що той упав з велосипедом, а потім встав і поїхав в сторону міста. Також потерпілий повідомив, що в службовому приміщенні, де знаходився його велосипед, були й інші велосипеди і через деякий час після того, як зник належний йому транспортний засіб, біля велосипедів, що лишилися, почав вовтузитись чоловік у чорній куртці з пакетом, намагаючись зламати замок на одному з транспортних засобів, проте безрезультатно. Це насторожило потерпілого і він з колегою підійшли до незнайомця, спитали звідки він, на що той відповів, що з Києва; в пакеті у чоловіка знаходились дві куртки, одна з яких була зеленою, тому потерпілий здогадався, що це саме та особа, яка викрала його велосипед, проте перевдягнута в іншу куртку; він спитав у незнайомця куди той подів викрадений у нього велосипед, на що той відповів, що продав на базарі невідомій жінці, яка торгує на лотку, за 100.00 грн. і сказав, що зможе її впізнати; потерпілий запевнив, що він з колегами: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , забравши з собою підозрілого чоловіка, яким виявився ОСОБА_5 , одразу поїхали на базар, проте там нікого не знайшли, тому відвели ОСОБА_5 до поліції; на ранок слідчий повернув йому викрадений велосипед; на даний час потерпілий претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов у справі не заявляв.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона займається підприємницькою діяльністю і одного разу, точної дати не пам`ятає, їй зателефонували з поліції і поцікавились, чи не зникали у неї речі, якими вона торгує, зокрема чоловіча куртка. Перевіривши товар, потерпіла виявила зникнення чорної чоловічої куртки розміру М чорного кольору з блакитними полосами на комірі та на манжетах, яку їй потім пред`явили для впізнання в поліції. Потерпіла запевнила, що одного разу незадовго до того, як було виявлено крадіжку, вона бачила ОСОБА_5 біля свого контейнеру, той цікавився вартістю курток, але нічого не купив; коли зникла куртка потерпіла не помітила, але дана річ точно не була продана, оскільки не облікована як така, тому потерпіла з впевненістю заявила, що чорна чоловіча куртка, яку їй пред`явили для впізнання в поліції, була саме викрадена; цивільний позов у справі не заявляла.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що одного дня він разом з потерпілим ОСОБА_7 був на роботі на вокзалі ст.Бахмач; неподалік у службовому приміщенні вокзалу стояли велосипеди, один з яких належав потерпілому, останній наглядав за ним; потім вони побачили незнайомого чоловіка, який декілька разів пройшов повз велосипеди, а потім кудись подівся; через деякий час ОСОБА_7 виявив зникнення належного йому велосипеда і кинувся шукати свій транспортний засіб, спитав у ОСОБА_9 , який на вулиці неподалік відкидав сніг, чи не бачив той чоловіка з велосипедом, ОСОБА_9 сказав, що бачив як незнайомець з велосипедом упав, а потім піднявся і поїхав в сторону міста; вони вже втратили надію на те, що велосипед можна повернути, коли через деякий час біля велосипедів, що лишилися, з`явився чоловік у чорній куртці з пакетом і почав відкручувати замок на одному із транспортних засобів; вони з ОСОБА_7 підійшли до незнайомця, як згодом з`ясувалось, це був ОСОБА_5 , спитали звідки він, на що той відповів, що з Києва; в пакеті у нього було дві куртки, одна з яких зеленого кольору і вони зрозуміли, що це той самий чоловік, що викрав велосипед ОСОБА_7 , проте перевдягнувся у чорну куртку і знову прийшов вчиняти крадіжку; ОСОБА_7 почав з`ясовувати, куди ОСОБА_5 подів його велосипед і той зізнався, що продав його на базарі незнайомій жінці за 100.00 грн., проте зможе її впізнати і вказати на неї, тому вони з потерпілим та ОСОБА_9 забрали ОСОБА_5 і разом поїхали на базар шукати жінку, якій обвинувачений продав велосипед, однак на базарі вже нікого не було і ОСОБА_5 відвели до відділу поліції. Також свідок запевнив, що ОСОБА_5 , після того, як його було виявлено біля велосипедів, просив вибачення у потерпілого і не заперечував, що скоїв крадіжку.
Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що одного дня він був на роботі і в справах знаходився на пероні вокзалу ст.Бахмач і бачив, як обвинувачений стояв з велосипедом, а потім поїхав в сторону міста, згодом прибіг ОСОБА_7 і сказав, що у нього викрадено велосипед, спитав, чи не бачив чоловіка, який тут декілька разів проходив, на що свідок сказав, що бачив. Також свідок повідомив, що через деякий час ОСОБА_7 зателефонував йому і сказав, що знайшли того, хто викрав велосипед, як з`ясувалось згодом чоловік, який скоїв крадіжку повернувся, щоб знову вчинити аналогічний злочин, при цьому перевдягнувся у чорну куртку, а інші дві куртки, в тому числі і зелена знаходились в пакеті, який був при ньому; обвинувачений пояснив їм, що продав велосипед на базарі за 100.00 грн. невідомій жінці; вони всі поїхали на базар, проте там вже нікого не було, тому ОСОБА_5 відвели до поліції.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що одного разу в листопаді 2016 року вона була на ринку «Колос» в місті Бахмачі, де незнайомий чоловік запропонував їй за 100.00 грн. терміново купити бувший у використані чорний чоловічий велосипед, оскільки йому вкрай потрібні гроші на квиток до м.Києва; на питання чи викрадений вказаний велосипед, чоловік переконливо повідомив, що транспортний засіб належить йому особисто і, оскільки у свідка незадовго до цього сталася пожежа і згоріло майже все майно, то вона зробила покупку; свідок запевнила, що після того, як працівники поліції повідомити їй про те, що велосипед викрадений, вона запитувала у ОСОБА_5 для чого він продав їй крадену річ; на даний час велосипед у неї забрали і повернули лише 60.00 грн.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зібрані в справі докази у визначеному за згодою усіх учасників процесу обсязі, незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини, яке суд розцінює, як спосіб захисту, обраний обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого йому діяння підтверджується сукупністю наступних, перевірених і досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення:
- показами потерпілого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , даними в судовому засіданні;
- протоколом огляду місця події від 17.11.2016 року, згідно з яким на території ринку «Колос» біля контейнеру № 149 в м.Бахмач Чернігівської області було виявлено велосипед марки «Мінськ» чорного кольору (а.с.22-24);
- висновком експерта № 1473 від 29.11.2016 року, згідно з яким вартість велосипеда торгової марки «Мінськ» з рамою закритого типу (чоловічого), з урахуванням зносу, станом на 16.11.2016 року могла становити 1020.00 грн. (а.с.29-34);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2016 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_8 за рисами обличчя впізнала ОСОБА_5 , який 16.11.2016 року близько 12:00 год. перебував на ринку «Колос» (а.с.45-46);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.11.2016 року та довідкою про вартість, згідно з якими потерпіла ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками впізнала викрадену у неї 16.11.2016 року чоловічу куртку чорного кольору фірми ««Blessing» розміру М, вартість якої складає 450.00 грн.(а.с.47-49);
- протоколом огляду речей від 17.11.2016 року, згідно з яким було оглянуто вилучену у ОСОБА_5 чоловічу куртку чорного кольору фірми ««Blessing», розміру М, балоньєву, демісезонну, з двома горизонтальними внутрішніми нагрудними кишенями з обох боків, як защібаються на замок типу «блискавка»; з в`язаними манжетами та коміром, які мають горизонтальні полоси блакитно-чорного кольору (а.с.58-59).
Що стосується дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 24.01.2017 року за участі обвинуваченого та відеозапису з відтворенням вищевказаної слідчої дії, який наданий прокурором в підтвердження винуватості ОСОБА_5 , то з огляду на те, що останній заперечив свою вину у вчинених діяннях і вказав, що покази на досудовому розслідуванні давав під тиском правоохоронних органів, то суд не вважає вказаний доказ таким, що може бути покладений в підтвердження винуватості ОСОБА_5 , оскільки приймає до уваги лише ті покази обвинуваченого, які були сприйняті судом безпосередньо в ході судового розгляду.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.
Як особа, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується формально-посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, утриманців не має, не працює, раніше неодноразово судимий; вчинив злочин маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливих злочинів, незадовго після ухвалення попереднього вироку Шевченківським районним судом м.Києва від 10.11.2016 року, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Як вбачається з положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до положень ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлені.
Суд не вбачає у даному випадку наявності щирого каяття обвинуваченого, яке зазначено в обвинувальному акті, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_5 вину не визнав, повністю не усвідомив наслідків свого діяння, заперечував обставини, встановлені в судовому засіданні та намагався ввести суд в оману, що розцінено судом як обраний для себе обвинуваченим спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Відповідно до положень ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Нормами п.1 ч.1 ст.67 КК України вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів визнаються як обтяжуюча обставина при призначені покарання.
Згідно з вимогами ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Відповідно до положень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Відповідно до примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи вищевказані обставини та положення зазначених правових норм, суд не вбачає рецидив як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті, оскільки вищевказана особа раніше була засуджена за крадіжки (ч.ч.1,2,3 ст.185 КК України) та шахрайство (ч.2 ст.190 КК України) і в даному випадку рецидив одночасно утворює повторність і є кваліфікуючою ознакою злочинів, які були скоєні обвинуваченим.
Разом з тим, положення ст.71 КК України передбачають, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 10.11.2016 року за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі і після проголошення вказаного вироку, але до набрання ним законної сили 16.11.2016 року скоїв новий злочин.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 10.11.2016 року.
Суд вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати на проведення експертизи.
17.11.2016 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України і згідно з ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду від 18.11.2016 року у відношенні нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений на досудовому розслідуванні та в ході судового розгляду, тому строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 17.11.2016 року.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва у виді 1 (одного) року позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести місяців) позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17.11.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі з дня затримання обвинуваченого, тобто з 17.11.2016 року по день винесення вироку судом 27.02.2017 року.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою в СІЗО м.Чернігова.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Речові докази по справі:
- велосипед марки «Мінськ», який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 ;
- осінню чоловічу куртку, яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_8 залишити ОСОБА_8 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1