Справа № 357/6115/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1616/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 13.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 грудня 2016 року. м. Київ.

Суддя апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 , який приймав участь у розгляді справи в суді 1-ї інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_4 , засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 , засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 71 того ж Кодексу , до 3 років 30 днів позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді 1-ї інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просять скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 засудити за ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 71 того ж Кодексу , до 3 років 30 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу прокурора приходжу до висновку, що вона не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому її слід залишити без руху.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Виходячи з положень даної норми закону, доводи, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення повинні бути обґрунтовані із наведенням доказів в підтвердження доводів, висновки апеляції, прохання повинні узгоджуватись з вимогами законодавства.

Як видно із апеляції, прокурор, посилаючись на ч. 3 ст. 71 КК України, яка передбачає приєднання до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, невідбутого додаткового покарання чи його частини за попереднім вироком, взагалі в апеляції не зазначає, чи виконаний вирок, який набрав законної сили ще в 2013 році в частині додаткового покарання чи ні, що не дає можливості суду апеляційної інстанції визначитись з обґрунтованістю доводів прокурора. До того ж, прокурор в апеляції наводить підстави для скасування вироку, однак, не наводить жодної із передбачених ст. 420 КК України підстав відповідно до яких суд апеляційної інстанції може постановити новий вирок, що не дає суду апеляційної інстанції можливості визначитись з обґрунтованістю доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу (вимоги до апеляційної скарги) постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

За таких обставин та керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 , який приймав участь у розгляді справи в суді 1-ї інстанції на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_4 , засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, - залишити без руху.

Встановити прокурору строк протягом 5 днів з дня отримання ухвали на усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2