Провадження № 1-кс/201/290/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000023, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просила зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023, повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшуку в кв. АДРЕСА_1 , щодо якого відсутня ухвала про накладення арешту.
В обґрунтування скарги зазначила, що 16 січня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000023 від 23 травня 2014 року, в кв. АДРЕСА_1 був проведений обшук, в ході якого було вилучене майно, яке належить особисто їй.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2015 року на частину вилученого майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Lenovo», модем «Vigor-2912r» накладено арешт. Щодо іншого вилученого під час обшуку майна, а саме: ноутбука «Acer» чорного кольору, носія інформації «Vingston» (1 gb) та ноутбука «Dell» червоного кольору ухвала про накладення арешту відсутня, та слідчий із відповідним клопотання до суду не звертався.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчому та прокурору надано право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Таким чином, будь-які речі, вилучені в ході обшуків житла чи іншого володіння особи, дозвіл на що надано ухвалою слідчого судді, є тимчасово вилученими речами. Посилаючись на норми ч. 2 ст. 168, ч. 5 ст. 171 КПК України вказує, що вилучене майно під час обшуку має статус тимчасове вилученого, і у разі, якщо на дане мано не накладено арешт протягом 48 годин після вилучення, воно має бути негайно повернуто особі. Клопотання про арешт вилучених речей слідчим або прокурором до суду не подавалося. Вказаний обов`язок закріплений і в ч. 1 ст. 100 КПК України щодо зобов`язання повернення вилученого речового доказу. Враховуючи чинну редакцію ст. 170 КПК України для залишення речових доказів у матеріалах кримінального провадження сторона обвинувачення має накласти на них арешт (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Заявник ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалася.
Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року надано дозвіл на проведення обшуку у будинку АДРЕСА_2 .
Як вбачається з матеріалів скарги, клопотання про накладення арешту на вищевказане майно слідчим не подавалося, відповідна ухвала слідчим суддею не виносилася, даних про накладення арешту на спірне майно суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. .

Проаналізувавши матеріали скарги, приходжу до висновку, що вилучені речі, предмети слід повернути, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Частинами 3, 4 ст. 168 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.

Даний тип майна (щодо якого в ухвалі не надано прямого дозволу на відшукання) відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном. Тимчасово вилучене майно протягом короткого проміжку часу повинно бути або арештоване судом (слідчим суддею), або повернуто володільцю (ст.171 КПК України). Якщо зазначені вимоги закону не виконані і таке майно не повернуто, його володілець згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України має право оскаржити в судовому порядку бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наведених норм закону випливає, що прокурор уповноважений винести постанову про визнання безпідставним тимчасового вилучення майна, коли немає достатніх підстав вважати його речовим доказом.

Прокурор, слідчий може також прийняти постанову про визнання вилучених речей речовими доказами та приєднати їх до матеріалів кримінального провадження до його завершення.

Як встановлено судом, речі, щодо яких ставиться питання про повернення, не арештовані.

Виходячи з принципів, закріплених у п. 3 ст. 169, ч. 1 ст. 100 КПК України щодо повернення вилучених речей, як таких, що не арештовані, слід дійти висновку, що вилучені речі слід повернути.

До того ж, слідчий суддя враховує, що за доводами прокурора кримінальне провадження наразі закрито.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, скарга підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000023 задовольнити.

Зобов`язати слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000023, повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ноутбук «Acer» чорного кольору, носій інформації «Vingston» (1 gb) та ноутбук «Dell» червоного кольору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1