Справа № 748/3074/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/263/2017
Категорія - ч.4 ст. 296 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.4 ст.296 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на нього покладені обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 306 грн. 90 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів та документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 08 березня 2015 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосування вогнепальної зброї, перебуваючи у громадському місці, поблизу озера «Рокита», розташованому неподалік від господарства, 51 по вул. Радянській в с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечний наслідок і бажаючи його настання, висловлював погрози позбавити життя та в бік ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснив два постріли з гладкоствольної мисливської рушниці 16 калібру, внаслідок чого поранив ОСОБА_10 , заподіявши тому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді пошкодження м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки, які могли виникнути від дії снаряду, випущеного із вогнепальної зброї. Свою протиправну поведінку ОСОБА_6 припинив лише після того як ОСОБА_14 та ОСОБА_12 повалили його на землю та відібрали зброю.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги прокурора аргументовані тим, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд належним чином не врахував, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, умисним, вчиненим загально - небезпечним способом із застосуванням вогнепальної зброї, тим самим посилює рівень суспільної небезпеки та виключає можливість застосування звільнення від покарання з випробуванням. Звертає увагу, що обвинувачений раніше вчиняв злочини, не зважаючи на молодий вік, не зайнятий суспільно-корисною працею.

З моменту вчинення злочину минуло більше півтора року, однак за цей час ОСОБА_6 не розкаявся у вчиненому. Жодним чином не намагався відшкодувати витрати на лікування потерпілого та моральну шкоду.

Обставини вчинення злочину свідчать про те, що була створена реальна загроза для здоров`я не тільки потерпілого, а й свідків, інших осіб, які відпочивали біля озера.

На думку прокурора, суд дійшов невірних висновків, що конфлікт спровокували потерпілий і свідки, тому що після конфлікту обвинувачений пішов додому, звідки повернувся з рушницею та розпочав стрільбу в бік людей. В той же час, як провокації притаманна така риса як імпульсивність, а отже той час, що сплинув після конфлікту, не свідчить про спонукання ОСОБА_6 іншими особами до вчинення злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про призначення обвинуваченому реального покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та було вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, ґрунтуються на доказах, перевірених під час судового розгляду справи, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких. Заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував, оскільки не міг узгодити ні суми, ні зустрічі з потерпілим, оскільки на час досудового слідства та судового розгляду йому було заборонене спілкування з потерпілим та свідками ( ухвала слідчого судді від 13. 10. 2015 року на а. п. 186-187 том 2).

Проте визнав свою провину, неофіційно працює, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, проживає в родині.

Доводи прокурора про вчинення злочину загально-небезпечним способом, не можуть бути підставою для посилення покарання. Застосування вогнепальної зброї є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а тому не може бути одночасно обставиною, що обтяжую покарання.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, обвинувачений іншим особам, ніж тим, із якими відбувся конфлікт, реальної шкоди завдавати не бажав, здійснив постріл в бік тих, хто на нього наступав, після чого дозволив у нього відібрати мисливську рушницю, якою розпорядився потерпілий.

Після перебігу певного строку, передбаченого ст. 89 КК України, особа визнається такою, що не має судимості. Відповідно підстава, що особа раніше вчиняла злочини, не може впливати на вид та розмір покарання.

В матеріалах кримінального провадження є копії судових рішень, які свідчать, що минула судимість у 2008 році не була пов`язана з порушенням громадського порядку чи застосуванням сили до потерпілого, від тих подій минув значний проміжок часу, у обвинуваченого змінилися соціальні зв`язки та схильності, і як особа, він не становить підвищеної суспільної небезпечності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії обвинуваченого і при першій зустрічі, і вдруге - були спровоковані потерпілим та свідками по справі.

Аргументи апеляційної скарги прокурора, що провокації притаманна така риса як імпульсивність, а той час, що сплинув після конфлікту, свідчить про відсутність спонукання ОСОБА_6 іншими особами до вчинення злочину, заслуговують на увагу тільки щодо правильності юридичної оцінки та кваліфікації дій обвинуваченого.

Потерпілий зі свідками, не викликали на той час, працівників міліції, а самостійно вирішили розібратися з обвинуваченим, саме вони ініціювали конфлікт, відірвали від автомобіля обвинуваченого номерний знак, а коли останній повернувся за номерним знаком, групою накинулися на нього знову. Ні потерпілий, ні свідки, не пояснювали про наявність біля ставка великої кількості людей та дітей, життю та здоров`ю яких ОСОБА_6 створював загрозу.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року був скасований вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 та призначений новий судовий розгляд в суді першої інстанції ( а. п. 18-21 том 2 ). Апеляційне провадження було відкрите за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, який не погодився з призначеним покаранням та вважав його м`яким, таким, що не відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу прокурора та призначаючи новий судовий розгляд, колегія суддів про м`якість покарання та необхідність його посилення, не зазначила. При новому розгляді справи об`єм обвинувачення залишився тим самим.

Положення ч. 2 ст. 416 КПК України дозволяють суду першої інстанції посилити покарання за умови, якщо вирок суду було скасовано за апеляційною скаргою прокурора у зв"язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Отже, при обранні покарання, судом першої інстанції в повній мірі були враховані суспільна небезпечність вчиненого злочину, обставини справи, особа обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, виявив жаль з приводу вчиненого, має намір відшкодувати шкоду, і призначене покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення. На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17