Справа № 204/3667/17
Провадження № 1-кс/204/771/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року (11 годин 30 хвилин) слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000091 від 14.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
20 червня 2017 року до суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000091 від 14.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 190 КК України.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000091 від 14.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч.1 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню встановлено, що невідомі особи підшукуючи співучасників готуються заволодіти квартирою АДРЕСА_1 . Так, 14.06.2017 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 надійшла заява від ОСОБА_3 , який повідомив про намір невідомих людей продати квартиру АДРЕСА_1 . Допитаний ОСОБА_3 пояснив, що 09.06.2017 року до нього зателефонувала невідома жінка та почала цікавитися за яку ціну можна продати однокімнатну квартиру розташовану в будинку АДРЕСА_2 . В телефонному режимі він повідомив, що вартість квартири залежить від багатьох факторів та запропонував зустрітися та оглянути квартиру, на що жінка відповіла, що вона знаходиться за межами міста та я самостійно можу оглянути будинок, поверх, стан під`їзду та прибудинкову територію, при цьому зазначила, що квартира АДРЕСА_3 . Крім того, ОСОБА_3 запитав щодо наявності в неї документів підтверджуючих право власності на вказану квартиру, на що вона відповіла, що документи на даний час малюються. 14.06.2017 року ОСОБА_3 приїхав до буд. АДРЕСА_2 та зателефонував через домофон у квартиру АДРЕСА_3 , однак вказана квартира виявилася не підключеною до домофону, після чого він почав телефонувати сусідам. Підійшовши до кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_3 помітив, що двері у вказану квартиру привідкриті та знаходяться у жахливому стані. В подальшому жінка із кв. АДРЕСА_4 повідомила, що квартира АДРЕСА_3 не може продаватися, оскільки в ній проживала самотня жінка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розмови із вказаною жінкою, ОСОБА_3 приїхав до себе в офіс та зайшовши до Єдиного реєстру прав на нерухоме майно, дізнався що право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 . Приймаючи до уваги викладене, з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру, що є предметом злочинного посягання, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з даним клопотанням, в якому просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32451086.
Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, приходжу до наступних висновків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частина 3 ст. 170 КПК України встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В залежності від мети арешту майна, відрізняються і особи, на майно яких може бути накладений арешт.
Приписами ч. 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як вбачається з клопотання про арешт майна, прокурором в порушення вимог ст. 171 КПК України взагалі не зазначено жодного обґрунтування необхідності арешту майна та не зазначено підстав для арешту майна відповідно до положень статті 170 КПК України.
У зв`язку із тим, що клопотання прокурора про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, воно має бути повернуто прокурору для усунення недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє прокурора після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000091 від 14.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 190 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 для усунення недоліків в строк у сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1