АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/64/17 Справа № 185/5776/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001219 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відео конференції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.190 КК України до 1 року і шести місяців обмеження волі.

На підставі ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді одного року, шести місяців і семи днів обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік і шість місяців.

На підставі п.2, 3, 4 ст.76 КК України, ОСОБА_6 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

21 квітня 2016 року, приблизно о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , де також знаходився їх спільний знайомий ОСОБА_9 .
В ході спілкування з останнім ОСОБА_6 побачив, що в прихожій кімнаті вищезазначеної квартири стоїть велосипед марки «Україна», чорного кольору, по типу «дамський» , який належить ОСОБА_9 .
В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , під приводом з`їздити за спиртними напоями, заволодів велосипедом марки «Україна», чорного кольору, вартістю 508.20 гривень. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 з вилученим майном зник та розпорядився на свій розсуд продав.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми злочинними діями заподіяв ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 508.20 гривень (згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3080-16 від 15.06.2016 року).
Не погоджуючись з судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом поглинання менш суворого за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2-х років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ст.76 КК України.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Прокурор вказує, що кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинене до набрання законної сили попереднього вироку суду, у зв`язку з чим призначаючи покарання за сукупністю злочинів необхідно було застосовувати положення п.4 ст.70 КК України.
В подальшому прокурором змінена апеляційна скарга на вимоги про зміну вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання, просив вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. Замість ст.71 КК України застосувати ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за якою за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців 7 днів обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладанням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ст.76 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала змінену апеляційну скаргу і просила її задовольнити в повному обсязі, а вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація її дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самим обвинуваченим в ході судового провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Перевіряючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд, як правильно зазначено в апеляції на вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, неправильно призначив покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , вчинене до набрання законної сили попереднього вироку суду, у зв`язку з чим, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, необхідно було застосовувати положення п.4 ст.70 КК України.

Коли після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається за правилами, передбаченими в частинах 1-3 ст.70 КК України (ч.4 ст.70 КК).

Застосування судом першої інстанції ст.71 КК України призначення покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного оскаржуваним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 рокуколегія суддів вважає неправильним, оскільки кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_6 до постановлення попереднього вироку, тому остаточне покарання слід призначати тільки за правилами ч. 4 ст. 70 КК України

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.190 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців 7 днів обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 року 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4