Справа № 554/9238/16-к
Іменем України
Дата документу 15.12.2016
15 грудня 2016 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-06.06.2016 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, покарання не відбуте;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -
Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.
18.07.2016 року уповноваженими працівниками Октябрського РВ КВІ ОСОБА_5 взято на облік для відбуття ним покарання. 20.07.2016 року ОСОБА_5 ознайомлений з умовами відбування покарання, з ним проведено бесіду, роз`яснено порядок та умови виконання покарання у вигляді громадських робіт. Засуджений ознайомлений під розпис, попереджений про відповідальність за порушення умов відбуття покарання та видано направлення до комунального підприємства ЖЕО №2, відповідно до якого ОСОБА_5 повинен приступити до виконання громадських робіт з 22.07.2016 року.
В подальшому, 21.07.2016 року КП ЖЕО №2 видано наказ №89 про прийняття ОСОБА_5 на безоплатну роботу, складено графік виходу на суспільно-корисні безоплатні роботи, проведено інструктаж з питань охорони праці при виконанні запланованих робіт, про що ОСОБА_5 ознайомлений під розпис.
Водночас, будучи письмово попередженим про наслідки ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт ОСОБА_5 , без поважних причин, 22.07.2016 року не приступив до відпрацювання покарання.
04.08.2016 року ОСОБА_5 під час чергової реєстрації повідомив, що не відпрацьовує громадські роботи, тому що працює за межами м.Полтави, довідку зобов`язався надати до 18.08.2016 року, але жодної довідки засуджений не надав.
09.08.2016 року з ЖЕО №2 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_5 в липні 2016 року не відпрацював громадські роботи, кількість за графіком 36 годин, причини невиходу на роботу прогули.
18.08.2016 року інспектором Шевченківського РВ КВІ м.Полтави ОСОБА_6 повторно письмово попереджено ОСОБА_5 про те, що у разі продовження порушення умов та порядку відбування покарання у виді громадських робіт, матеріали щодо нього буде направлено до прокуратури для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності.
Однак, будучи письмово попередженим про наслідки ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт ОСОБА_5 , без поважних причин, повторно, не приступив до відпрацювання покарання.
Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи реальну можливість відбути призначене покарання, на роботу до КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» з 22.07.2016 року та по цей час не вийшов, тим самим ухилився від відбування громадських робіт.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив факт вчинення злочину за обставин викладених вище. Пояснив, що причиною невиконання покарання у виді громадських робіт, було те, що він працював. Однак, працював він неофіційно, а тому будь-яких підтверджуючих це документів надати не може. У вчиненому щиро розкаявся.
Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
03 листопада 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а також сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 1 місяць та на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до призначеного покарання частково буде приєднано не відбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2016 року, та призначене остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 1 місяця 18 днів арешту.
Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до злочинів невеликої тяжкості, при цьому шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставиною, що в силу ст. 66 КК України пом`якшує покарання є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.
Таким чином, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню.
Запобіжні заходи під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого не застосовувались.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк на 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням правил ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (один) місяць 18 (вісімнадцять) днів арешту.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
СуддяОСОБА_1