АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/420/17 Справа № 705/1106/17 Категорія: ч. 3 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року, якою повернуто прокурору Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 обвинувальний акт відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івангород Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей не має, раніше судимого:

1) 10.06.2002 р. Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2) 24.11.2003 р. Христинівським районним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання у виді 2 місяців по вироку Христинівського районного суду від 10.06.2002 р. та кінцево встановлено до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі в ВК середнього рівня для засуджених вперше; звільнений 04.07.2005 р. постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2005 р. за ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий термін 11 місяців 23 дні;

3) 18.06.2008 року Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 21.05.2012 р. по відбуттю строку покарання;

4) 01.04.2013 р. Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Звільнений 19.05.2015 р. постановою Уманського міськрайонного суду від 28.04.2015 року по закінченню іспитового строку;

5) 12.05.2014 року Уманським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України. На підстав ст. 226 КПК України застосовано примусові заходи медичного характеру,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 13 січня 2017 року, близько 22 години 30 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, цілеспрямовано, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом розбиття скляної шибки вікна на вхідних дверях до вказаного житлового будинку, та в подальшому через утворений отвір, відчинивши двері ключем з внутрішньої сторони, що був в замку, проник до приміщення. Знаходячись в житловій кімнаті, на столі виявив гаманець з грошовими коштами в сумі 150 гривень, та забрав його зі столу. В ході вчинення ним кримінального правопорушення був виявлений власником домоволодіння ОСОБА_10 , яка розуміла протиправний характер дій ОСОБА_7 , а він у свою чергу, усвідомлюючи цю обставину, продовжив вчинення кримінального правопорушення та з викраденим майном вийшов з будинку, привласнивши собі гаманець з грошовими коштами в сумі 150 гривень, чим потерпілій ОСОБА_10 завдав матеріального збитку на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужою майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 повернуто прокурору Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що захисник ОСОБА_12 нібито отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в 2017 році, однак не вказано ні числа, ні місяця. ОСОБА_7 отримав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в якості підозрюваного, де в розписці є дописане число та місяць 07.03.2017 року.

Зазначає, що ОСОБА_7 в ході досудового розслідування не мав жодної зустрічі зі своїм захисником, що порушило його право на захист. Обвинувальний акт ОСОБА_7 також був вручений у відсутності захисника. Крім того, матеріали обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні були направлені за ч. 1 ст. 309 КК України, про що свідчить титульна сторінка матеріалів.

Також згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 57 від 22.02.2017 року відносно особи, яка значиться ОСОБА_7 , вказано, що до нього рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Крім того, 12.05.2014 р. Уманським міськрайонним судом на підставі ст. 226 КПК України відносно ОСОБА_7 вже було застосовано примусові заходи медичного характери.

Не погодившись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

У якості мотивів своєї скарги прокурор указує, що ухвала місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує , що мотивація суду, наведена в оскаржуваній ухвалі, є необґрунтованою. Зокрема, органами досудового розслідування дотримані вимоги статті 293 КПК України, про що свідчить наявні в матеріалах провадження розписки підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_12 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зазначає, що місцевий суд, зробивши посилання на висновок судово-психіатричної експертизи № 57 від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , надав оцінку доказам під час підготовчого судового засідання, що є грубим порушенням вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.

Посилання суду на те, що на титульному аркуші матеріалів обвинувального акту зазначено ч. 1 ст. 309 КК України, вказує апелянт, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки, титульна сторінка матеріалів не є аркушем обвинувального акту.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення сформульовано достатньо детально, щоб можна було зрозуміти, яке саме діяння ставиться обвинуваченому у вину. Цілком зрозумілою є інформація щодо кваліфікації діяння обвинуваченого; наведений перелік доказів, які сторона обвинувачення вбачає такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 .

Посилання місцевого суду на те, що в розписці захисника ОСОБА_12 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не зазначені число та місяць, як на недолік цього акта, є безпідставними. Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додаються: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання ним копій обвинувального акта та цивільного позову, а також реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він пред`являвся під час досудового розслідування не до підозрюваного. Частина 4 ст. 291 КПК містить категоричну вимогу про те, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Твердження місцевого суду про те, що на титульній сторінці обвинувального акту зазначено ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів не вбачає достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ст. 291 КПК України не встановлює вимоги щодо титульної сторінки та вбачає це опискою, яку можливо виправити без повернення обвинувального акту прокурору.

Посилання суду на висновок судово-психіатричної експертизи № 57 від 22.02.2017 р. відносно ОСОБА_7 , як на підставу повернення обвинувального акту, колегія суддів також вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 57 від 22.02.2017 р., враховуючи, що у висновку прізвище останнього значиться « ОСОБА_13 », вказано, що ОСОБА_7 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легко-помірно вираженої дебільності з помірно вираженими субкомпенсованими психопатоподібними розладами нестійкого типу та пияцтвом, що обмежувало на вказаний період часу та обмежує на теперішній час його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки при проведенні з ним слідчих дій та в наступному в судових засіданнях. З огляду на весь комплекс досліджених характеризуючих підекспертного матеріалів, зокрема враховуючи повторність скоєного суспільно-небезпечного діяння особливості інкримінованих йому дій, поєднання вроджених розумових вад психопатоподібних порушень та недостатність критичної функції мислення, ОСОБА_7 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, що дає підстави рекомендувати застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При цьому слід зазначити, що, як випливає з положень ст. 20 КК України особам, визнаним обмежено осудними, може надаватися в примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога одночасно з відбуванням покарання. Тому справу щодо обмежено осудної особи слід направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічне захворювання цієї особи, яке враховується і як пом`якшуюча покарання обставина, і як підстава для застосування примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги одночасно з відбуванням покарання.

Така позиція зазначена й в постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», згідно якої, враховуючи те, що згідно зі ст. 20 КК особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, слід визнати, що справу щодо такої особи необхідно направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічне захворювання цієї особи. Визнати правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Якщо в ході розгляду кримінального провадження будуть встановлені обставини, які свідчать про неосудність обвинуваченого, суд першої інстанції не позбавлений права діяти відповідно до положень ст. 362 КПК України.

Виходячи з указаного вище, а також керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :