Справа № 359/6538/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1492/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 22.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника колонії ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відео конференції з Бориспільською виправною колонією №119 матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 1 2.06.2013 за ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів провадження, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2013 ОСОБА_7 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190, ч. 2 ст. 15, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2013 іспитовий строк скасовано та направлено для фактичного відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2015 на підставі закону України «Про амністію» від 2014 року, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі скорочено наполовину.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Вказане рішення суд обґрунтував тим, що хоча засуджений і відбув більше 1/2 призначеного покарання, однак обставини спрви не можуть вказувати на те, що останній став на шлях виправлення, і не надають можливості однозначно зробити висновок про те, що він своєю поведінкою заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі, у звязку із чи на даний час до ОСОБА_7 не можливо застосувати положення ст.81 КК України.
Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги відсутність стягнень та наявність заохочень, позитивні характеристики з місць роботи та навчання, які свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Окрім того, засуджений вказав, що працював на виробництві установи та сумлінно ставився до покладених на нього завдань. Просить врахувати той факт, що він має батьків похилого віку.

Також, апелянт вважає, що зняття адміністрацією колонії двох заохочень є необґрунтованими у зв`язку з однобічністю та неповнотою їх розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Виконання призначеного покарання має відбуватися за умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст. 81 КК України, обґрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання через недоведення засудженим свого виправлення за час відбування покарання.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження. Враховуючи відбуття засудженим більше ? частини призначеного покарання, за цей час він на шлях виправлення не став, заохочень та стягнень не мав, а у 2016 році допустив порушення режиму утримання, через що постановою адміністрації колонії на нього було накладено відповідне стягнення. Крім того, застосовані до засудженого ОСОБА_7 два заохочення, у виді подяк, були скасовані постановами адміністрації колонії від 08.06.2016 та від 09.08.2016.
Відповідно до характеристики, наданої Бориспільською ВК №119, ОСОБА_7 за час перебування в установі зарекомендував себе посередньо.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо неврахування судом певних життєвих обставин та його поведінки за час відбування покарання, спростовуються матеріалами провадження. Колегія суддів не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення. а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - залишити без змін.
Головуючий:

Судді: