Комінтернівський районний суд м. Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
при секретарі ОСОБА_9 ,
при розгляді в підготовчому судовому засіданні в м. Харкові клопотання захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження Комінтернівського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України.

В підготовчому судовому засіданні до суду надійшло клопотання захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначили, що в обвинувальному акті фактичні обставини викладені неоднозначно, не конкретно та неповно, не розкриті фактичні обставини кримінального правопорушення, а викладені обставини мають суперечливий та взаємовиключний характер. Із змісту обвинувального акту неможливо встановити де виклад фактичних обставин, де формулювання обвинувачення, що робить неможливим належно усвідомлювати його сутність та захищатись від нього. Вважають, що відсутність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення суттєво впливає на право обвинуваченої на захист, який гарантується ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просили обвинувальний акт повернути прокурору в зв`язку з порушеннями КПК України при його складанні.

В підготовчому судовому засіданні захисники-адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання з підстав, викладених в клопотанні.

Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, зазначили, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, просили в задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши сторін, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувальний акт - поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Згідно п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Проте, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5 ч.2. ст. 291 КПК України.
Так, в формулюванні обвинувачення за ч.3 ст.110 КК України, зокрема визначено, що «при обставинах, викладених вище, ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.110 КК України посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, вчинене особою, яка є представником влади, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків". За змістом положень п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення повинно відповідати змісту диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, за якою обвинувачується особа. Так, диспозицією ч. 3 ст. 110 КК України, визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків. Проте, всупереч вимог закону, в формулюванні обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, не визначено ознаки злочину, вказані в диспозиції даної статті.

Таким чином, формулювання обвинувачення не відповідає змісту диспозиції ч.3 ст.110 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, що є порушенням права на захист обвинуваченої.

Також, прокурор, формулюючи обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України, зазначив зокрема, що «Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 за викладених вище обставин взяла участь в діяльності терористичної організації та сприяла її діяльності». Таким чином, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення за ч.1 ст.258-3 КК України, прокурором повинна бути визначена в тому числі об`єктивна сторона даного злочину, що полягає у вчиненні обвинуваченою дій щодо її участі в діяльності терористичної організації. Проте, описова частина обвинувального акту, в якій викладені встановлені прокурором фактичні обставини злочину - таких відомостей не містить. Крім того, не визначено, в який спосіб, за яких обставин ОСОБА_8 брала участь в діяльності терористичної організації, не визначена її роль, функціональні обов`язки тощо, не визначене найменування такої терористичної організації.

Крім того, всупереч сформульованому обвинуваченню за ч.1 ст.258-3 КК України, згідно якого, зокрема, « ОСОБА_8 , своїми умисними злочинними діями сприяла діяльності терористичної організації», при викладенні фактичних обставин, встановлених прокурором, формулюючи об`єктивну сторону даного злочину в зазначеній частині, прокурор на аркуші обвинувального акту 6 в той же час вказує, що « ОСОБА_8 сприяла не тільки діяльності, але й створенню, й не тільки терористичної організації, але й терористичних груп».

Таким чином, формулювання обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України не відповідає й суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що є грубим порушенням принципу законності даного процесуального документу.

Також, всупереч вимог кримінально-процесуального законодавства, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, та враховуючи, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинів, які підпадають під різні статті КК України, прокурор не розмежував обвинувачення за кожною із статей інкримінованого їй злочину окремо, не визначив чітко фактичні обставини складу злочинів з зазначенням тієї статті КК України, під дію якої підпадає вчинення відповідних кримінально-караних дій, в зв`язку з чим обвинувачення є не конкретно сформульованим, в зв`язку з чим неможливо встановити відповідність юридичної кваліфікації дій обвинуваченої обставинам, визначеним в описовій частині обвинувального акту, що є порушенням права на захист обвинуваченої.
Крім того, ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, вчинення дій, що призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків». Разом з тим, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, на аркуші 8, 18 обвинувального акту зокрема вказано, що «за сприяння незаконній діяльності терористичної організації «ДНР» Слов`янським міським головою ОСОБА_8 , під час окупації та антитерористичної операції по звільненню міста від терористів була зруйнована інфраструктура, комунікації, житловий форд міста, загинуло 117 та отримали поранення 198 осіб». Таким чином, самим прокурором в обвинувальному акту визначено, що факт настання вказаних наслідків мав місце в тому числі, в результаті антитерористичної операції по звільненню міста від терористів.

Тобто, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті в цій частині, суперечать сформульованому обвинуваченню за ч.3 ст.110 КК України.

Також обвинувальний акт містить перелік даних досудових розслідувань, внесених до ЄРДР, за якими проводиться досудове розслідування за фактами вбивства, фактами отримання громадянами тілесних ушкоджень, визначено, що під час окупації м.Слов`янська Донецької області та проведення воєнних дій на території міста загинули 198 громадян та 117 отримали тілесні ушкодження, зруйновані та пошкоджені житлові будинки, в тому числі зазначено, що 06.06.2014р. під час проведення АТО невстановленими особами збито літак АН-30, який впав на території с.Пришиб Слов*янського району Донецької області, в якому загинули 2 невстановлених чоловіків тощо. Проте, при викладенні фактичних обставин злочину, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, в обвинувальному акті не наведено відомостей щодо того, які саме умисні дії ОСОБА_8 , з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, призвели до вказаних негативних наслідків та не визначений причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_8 та негативними наслідками, які настали.

Таким чином, в описовій частині обвинувального акту, при викладенні фактичних обставин, встановлених прокурором, не визначена об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, вчинення його інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.110 КК України, яка передбачає кваліфікуючі ознаки у вигляді загибелі людей та інших тяжких наслідків, зазначаючи при викладенні фактичних обставин злочину щодо загибелі громадян, отриманні громадянами тілесних ушкоджень, про пошкодження та зруйнування об`єктів комунальної та приватної власності, комунікацій органом досудового розслідування не визначений поіменний перелік громадян, постраждалих з вини ОСОБА_8 , відсутній чіткий перелік зруйнованого та пошкодженого майна з визначенням адрес місцезнаходження, тоді як злочин, передбачений ч.3 ст.110 КК України є злочином з матеріальним складом, який є закінченим тільки за фактичного настання зазначених в ч.3 ст.110 КК України наслідків.

Також, при заявленні клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору, обвинуваченою ОСОБА_8 зазначено, що вона 30.04.2014 року була звільнена з займаною посади Слов`янського міського голови Донецької області. Проте, згідно обвинувального акта, останній ставиться в провину, в тому числі, вчинення дій 09.05.2014 року, тобто після припинення нею владних повноважень. При цьому прокурором не визначено, яку саме посаду займала ОСОБА_8 станом на 09.05.2014р., й, таким чином, обвинувачення є також не сформульованим в цій частині. Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається конкретно визначений перелік документів. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. Проте, до Комінтернівського районного суду м. Харкова після задоволення подання голови Червонозаводського районного суду м. Харкова про визначення підсудності даного кримінального провадження, направлено в тому числі, матеріали досудового розслідування в повному обсязі. Й, хоча діючий КПК України не передбачає порядок, який повинен бути застосований в такому випадку, але суд враховує, що направлення до суду матеріалів досудового розслідування в повному обсязі суперечить принципу змагальності сторін, визначеному положеннями ст. 22 КПК України.

При розв`язанні даного питання, також суд бере до уваги визначені стороною захисту посилання на численні неточності, невідповідності, допущені при складенні обвинувального акту, а саме - невірне зазначення в тексті заголовку обвинувального акту щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-1 КК України, тоді як в формулюванні обвинувачення визначено ч.1 ст.258-3 КК України; посилання щодо суперечливих даних про кількість поранених та загиблих осіб, визначених на сторінці 8 та 21 обвинувального акту, а саме загибель 117 осіб та поранення 198 осіб, замість загибель 198 осіб та поранення 117 осіб; посилання на те, що, зазначаючи про дії, вчинені ОСОБА_8 12.04.2014року (аркуш обвинувального акту 19), вказано, що вона перебувала поблизу адміністративної будівлі Слов`янського МВ ГУМВС України в Харківській області, тоді як далі по тексту визначена адреса м.Слов`янськ, Донецької області; на аркуші 2 обвинувального акту зазначено, що так звана «ДНР» є терористичною організацією, разом з тим, на цьому ж аркуші зазначено, що «ДНР» є незаконним державним утворенням, а на сторінці 3 зазначено, що «ДНР» є політичним утворенням; зазначення щодо неконкретності обвинувачення в тому числі в тій частині, що на аркуші обвинувального акту 7 зазначено, що « аналогічним чином ОСОБА_8 близько 13:00 год. 12.04.2014року надала можливість представникам самопроголошеної «ДНР» безперешкодно зайти та зайняти адміністративну будівлю Слов*янської міської ради», не вказуючи при цьому, яким саме «аналогічним чином» та з якими діями й якої особи проведено аналогію та не звертаючи увагу на те, що відповідно до попереднього аркуша 6 обвинувального акту зазначено, що дана адміністративна будівля вже була захоплена о 8:00 год. 12.04.2014року, що також вочевидь вказує на взаємовиключні обставини, зазначені в обвинувальному акті.

При вирішенні даного питання, суд враховує, що ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від «16» грудня 2014 року даний обвинувальний акт повертався прокурору, й вказана ухвала скасована Апеляційним судом Харківської області. Як вбачається з апеляційної скарги прокурора на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова, зазначаючи про невірне визначення в тексті заголовку обвинувачення ч.1 ст.258-1 КК України та про кількість поранених та загиблих осіб, визначених на сторінці 21 обвинувального акту, прокурор сам посилається на технічні описки, допущені під час комп`ютерного набору тексту обвинувального акту та можливість їх виправлення шляхом уточнення обвинувального акту під час судового розгляду. Проте, не зважаючи на те, що самим прокурором було зазначено про очевидні помилки при складенні обвинувального акту, можливість їх виправлення та тривалий строк перебування кримінального провадження на розгляді в Червонозаводському районному суді м.Харкова з 31.10.2014року, в тому числі, з часу винесення Апеляційним судом Харківської області від 12.01.2015року й дотепер - вказані недоліки обвинувального акту не усунені. Проте, згідно діючому КПК України, суд не наділений правом ініціювання перед прокурором питання щодо зміни обвинувачення в суді.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею

Положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Так, в рішенні ЄСПЛ від 25.07.2000року, ухваленому в справі «Матоцціа проти Італії», визначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для

висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної

справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є

необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6

Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Також в рішенні ЄСПЛ від 09.10.2008року, в справі «Абрамян проти Росії», вказано, що «у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду…. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції».

Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Також, вищезазначені твердження знайшли своє відображення в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 6.07.2006року, де, зокрема, визначено, що «згідно зі ст.275 КПК, суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення. Відповідно до змісту ст.ст.132, 223 КПК документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у скоєнні якого обвинувачується особа».
Таким чином, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Проте, враховуючи, що даний обвинувальний акт складений з численними порушеннями вимог КПК України, зважаючи на те, що вищевказані недоліки суттєво впливають на право обвинуваченої мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації права на захист, який гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта - суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання сторони захисту, та повернення обвинувального акту прокурору, який його затвердив для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 291,293, 314-315,376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 14.04.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України повернути прокурору прокуратури Харківської області, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2
ОСОБА_3