Ухвала іменем україни 27 лютого 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 000032 щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця м. Славути, Хмельницької обл., жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 23 березня 2005 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 із застосуванням ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 22 березня 2012 року,

засуджено за ч. 1 ст. 259 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області 701 грн. 71 коп. майнової шкоди та 18-ї Державної пожежної рятувальної частини (м. Славута) ГУ ДСНС України в Хмельницькій області 1 064 грн. 91 коп. майнової шкоди.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів у провадженні відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2016 року без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 14 лютого 2015 року о 14-й год. 32 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у власному будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи неправдивість (брехливість) завідомо видуманої ним інформації та протиправність своїх дій, умисно, за допомогою належного йому мобільного телефону "Нокіа" ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора стільникового зв`язку "Київстар" з номером НОМЕР_2 , зателефонував на екстрений номер виклику "101" до чергового НОМЕР_3 пожежної рятувальної частини (м. Славута) Головного управління ДСНС України в Хмельницькій області. Не назвавши свою особу, повідомив про те, що в приміщенні залізничного вокзалу станції Славута закладено вибуховий пристрій, усвідомлюючи при цьому, що така інформація загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, але бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді створення обстановки загального страху.

О 15-й год.10 хв., продовжуючи свої дії, ОСОБА_5 зателефонував на екстрений номер "102" до чергового Славутського РВ УМВС України в Хмельницькій області та, не назвавши свою особу, також повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що в приміщенні залізничного вокзалу станції Славута закладено вибуховий пристрій, усвідомлюючи при цьому, що така інформація загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, але бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді створення обстановки загального страху.

Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_4 вбачається, що він не оспорює правильність кваліфікації дій та доведеність винуватості ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 259 КК України, просить судові рішення змінити у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості та призначити останньому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Як на підстави для прийняття такого рішення вказує, що судами під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в повній мірі не враховано, що від дій останнього не настало тяжких наслідків, матеріальних збитків підприємству залізничного вокзалу станції Славута-1 не нанесено. Також, зазначає, що засуджений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, у зв`язку зі смертю батька залишився єдиним годувальником в сім`ї.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з касаційної скарги захисника, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, за обставин, зазначених у вироку та кваліфікація його дій не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженому внаслідок суворості, то вони є не обґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання та призначаючи його ОСОБА_5 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, дані про його особу, який не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, схильний до вчинення протизаконних дій; раніше притягувався до кримінальної відповідальності і має чотири незняті і непогашені судимості, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став і новий злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Взято судом до уваги, висновок судово-психіатричної експертизи від 07 травня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_5 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, але цей розлад не позбавляв його на момент вчинення кримінального правопорушення і не позбавляє можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховано і обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, та ту що його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 міськрайонним судом покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру санкції ч. 1 ст. 259 КК України, навіть з урахуванням усіх обставин, які на думку захисника пом`якшують призначене засудженому покарання, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України, і підстав для його пом`якшення, як про це просить захисник у своїй скарзі, колегія суддів не вбачає.

В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі захисника доводи щодо суворості призначеного покарання, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду є законною, вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України і касаційний суд погоджується з наведеними в ній висновками щодо неможливості пом`якшення покарання.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року щодо останнього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3