Провадження № 1-кп/592/136/17
УХВАЛА

06 лютого 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0005505 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

встановив:
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з тих підстав, що на даний час не зменшилися ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 28.12.2015 р.
Захисник та обвинувачений заперечують проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вважають, що немає законних підстав для цього.
Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, оскільки обвинувачений не може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; до того ж, має постійне місце проживання та проживає разом із батьком, який є інвалідом і потребує постійної сторонньої допомоги.
Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав.
Прокурор заперечує проти клопотання обвинуваченого.
Суд вважає, що клопотання захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
04.11.2016 р. під час підготовчого судового засідання суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 02.01.2017 р. включно.
Ухвалою суду від 20.12.2016 р. строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою був продовжений ще на два місяці, до 17.02.2017 р. включно.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, той факт, що органами досудового розслідування він обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, скоєного під час іспитового строку; його вік і те, що він не працює.
Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_4 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 17.02.2017 р., судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки на даний час судом не допитані ще два свідки.
З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та не буде запобігати ризикам, зазначеним в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 28.12.2015 р., а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_4 на строк до 06.04.2017 р. включно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд, -
постановив:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 06 квітня 2017 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1