Провадження № 1-кп/524/23/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0003902 від 04.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Запсілля, Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, не одруженого, раніше судимого:
1)25.01.2011 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 1,2,3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, відповідно до ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
2)22.04.2011 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ст.. 185 ч.3, ст.. 162 ч.1, ст.. 70 ч.1,4 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 104 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
3)02.12.2011 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ст.. 15 ч.3, ст.. 185 ч.3, 71 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років 6 місяців . Звільнений 19.06.2015 року згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 11.06.2015 року на підставі ст.. 81 КК України умовно- достроково на 1 рік 8 місяців 5 днів.
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
25.10.2015 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , повторно,виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Пивзавод» у м.Кременчуці Полтавської області, відкрито для оточуючих , заволодів жіночою сумкою потерпілої ОСОБА_6 ,яку вона поклала на лавочку зупинки громадського транспорту «Пивзавод`м. Кременчука Полтавської області, в якій знаходилися її особисті речі , а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG S3600» imei: НОМЕР_1 , рожевого кольору, вартістю 400 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_6 , картка «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , пропуск КНПЗ на ім`я ОСОБА_6 , після чого був помічений потерпілою ОСОБА_6 і почав тікати з викраденим майном, а слідом за ним побігла потерпіла ОСОБА_6 та прохала його повернути її викрадене майно . Своїми противоправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 400 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що 25.10.2015 року він знаходився у Чутівському районі Полтавської області в с. Артемівка у своєї однокласниці ОСОБА_7 , також 25.10.2015 року він був у своєї подруги ОСОБА_8 , яка проживає за адресою : Чутівський район с. Філенкове , яке знаходиться від села Артемівка ( на теперішній час назва Скороходове) на відстані 300-350 метрів .Знаходився у ОСОБА_9 до 27.10.2015 року , потім поїхав до своєї матері у с. Запсілля Кременчуцького району, Полтавської області, де його затримали працівники поліції. Працівникам поліції він ніяких речей , банківських карток не видавав .Оскільки він вину не визнавав, то його працівники поліції відпустили і він знову поїхав до Чутівського району Полтавської області. Він знайомий зі свідком ОСОБА_10 , але 25.10.2015 року він з ним не знаходився у м.Кременчуці, які підстави його обмовляти свідку він не знає. Свідок ОСОБА_11 проживає разом з ОСОБА_12 , це її співмешканець, який є його другом і на даний час відбуває покарання у Кременчуцькій виправній колонії № 69. Зі свідком ОСОБА_9 він не зв`язувався по телефону і не погрожував їй, щоб вона надала суду неправдиві показання , забезпечивши йому алібі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується :
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні пояснила, що 25.10.2015 року приблизно о 20 год. 40 хв. стояла на зупинці «Пивзавод» м. Кременчука , чекала на транспорт, до неї підійшов чоловік, почав питати за маршрутні таксі у напрямку с.Рокитне . Коли стояла , чекала своє маршрутне таксі, із-за спини пробіг обвинувачений та схопив сумку, яка стояла на лавочці і втік, вона побігла за ним і кричала обвинуваченому щоб він повернув іі сумку, але оскільки не здогнала обвинуваченого , то повернулась на зупинку , де попросила дівчину зателефонувати своїй доньці, щоб остання викликала поліцію. В п`ятницю їй зателефонували з поліції , для того щоб вона приїхала в Молодіжне відділення поліції, щоб видати їй її викрадені документи, які знайшли. Також ій у відділенні поліції показали фотокартки, і вона відразу впізнала обвинуваченого , по рисам обличчя,його статурі , але дату вона точно не пам,ятає коли ій працівники поліції показували фотокартки , оскільки пройшов тривалий час . Фотокарток було приблизно 4-6 штук , але вона точно цього не пам,ятає. Чоловік , який її питав за маршрутне таксі є обвинувачений ОСОБА_5 . Вона спілкувалася на зупинці з обвинуваченим ОСОБА_5 приблизно 2 хвилини . Сумка стояла на лавочці,від неї на відстані витягнутої руки. Вважає , що саме обвинувачений ОСОБА_5 схопив іі сумку , яка стояла на лавочці зупинки і побіг з нею , оскільки крім нього на зупинці інших чоловіків не було. У сумці знаходились іі особисті речі , мобільний телефон марки «Samsung», рожевого кольору, на момент покупки 2 роки назад він коштував 800 грн. Після того , що трапилося ій подзвонили з поліції і сказали прийти забрати свої речі , вона 02.11.2015 року прийшла до поліції для того, щоб забрати свої речі, а саме паспорт, ідентифікаційний код , та 2 банківські картки. Також ій працівники поліції повідомили , що телефон і сумку не вдалося повернути, оскільки телефон вже здали, а сумка невідомо де знаходиться .Вона не заперечує проти вартості викраденого мобільного телефону ,яка зазначена в обвинувальному акті , а саме 400 грн., документів на мобільний телефон вона немає. ОСОБА_5 на зупинці був сам, фактично, всього на зупинці було 3 особи, вона , незнайома дівчина та обвинувачений ОСОБА_5 . Цивільний позов вона не заявляє. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду, на суворому покаранні не наполягає.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що взагалі обвинуваченого ОСОБА_5 вона ніколи не бачила,з ним не спілкувалась , він у неї в гостях у період з 25.10.2015 року по 28.10.2015 року не знаходився. Раніше проживала в с.Філенкове Чутівського району , таку особу, як ОСОБА_11 вона взагалі не знає, і навпроти її будинку з таким ім`ям ніхто не проживає. У с. Філенкове вона проживала у квартирі, яку вона наймала, з квітня 2015 року по січень 2016 року. Обвинувачений ОСОБА_5 телефонував їй, але вона його не знає, і не знає звідки він взяв її номер телефону. Він хотів, щоб вона дала свідчення на його користь , але навіть не казав свідком чого вона має бути. Вперше ОСОБА_5 зателефонував їй в жовтні 2015 року, також дзвонив на початку квітня 2016 року, казав ій що зовуть його « ОСОБА_13 ».
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_5 з дитинства. 25.10.2015 року він перебував останній раз , перед тим , як йти до армії ,у м. Кременчуці разом із обвинуваченим ОСОБА_5 25.10.2015 року він зранку та вдень перебував вдома в с. Запсілля, а потім ввечері він пішов разом з ОСОБА_5 гуляти. Вирішили поїхати у м. Кременчук. З села Запсілля вони на автобусі приїхали до м. Кременчука приблизно о 20 год. 00 хв. Кінцева зупинка автобуса була на зупинці громадського транспорту «КрАЗ», звідкіля вони пішли разом гуляти з ОСОБА_5 по місту . На зупинці громадського транспорту «Пивзавод» м. Кременчука він перебував разом з ОСОБА_14 приблизно о 21 год. 00 хв., вони дійшли туди пішки. На зупинці «Пивзавод» м. Кременчука він пішов в магазин за цигарками, а ОСОБА_5 залишився на зупинці громадського транспорту . На зупинці знаходились одна дівчина і одна жінка, віком приблизно 55 років. На зупинці було темно , освітлення там немає. В магазині він перебував хвилин 10, обирав цигарки. Коли вийшов з магазину та прийшов на зупинку, то ОСОБА_5 там не було, також не було на зупинці ні дівчини, ні жінки .Приблизно через 30 хвилин йому зателефонував ОСОБА_5 і вони з ним зустрілись, біля магазину «Оптовичок» на зупинці громадського транспорту «Пивзавод» у м. Кременчуці. Він за проханням ОСОБА_5 здав в ломбард мобільний телефон, у м. Кременчуці за 100 грн.,які віддав ОСОБА_5 . Телефон у ломбард здавав за своїм паспортом , але не 25.10.2015 року , а десь приблизно через 2 дні . Телефон був марки «Samsung 3600», який розкладувався , білого кольору , але він у кольорі може помилятися. . ОСОБА_5 не пояснював звідки він взяв мобільний телефон, і він у нього не питав звідки той його взяв. У ОСОБА_5 був мобільний телефон, але якої марки він точної не пам`ятає, червоний з білим кольором, яким він користувався, але це був телефон з кнопками .До 25.10.2015 року він у ОСОБА_5 телефону марки «Самсунг 3600» не бачив , побачив його тільки 25.10.2015 року. Також ОСОБА_5 25.10.2015 року показував йому банківські картки , але він не звернув увагу на чиєї ім.,я вони були видані. У м.Кременчук, він завжди , декілька раз, їздив з ОСОБА_5 . Від зупинки громадського транспорту «КрАЗ» до зупинки «Пивзавод`м. Кременчука вони дійшли з ОСОБА_5 приблизно за півгодини, та приблизно о 21 год. 30 хв. вони були на зупинці громадського транспорту «Пивзавод`м.Кременчука . На зупинку «Пивзавод» м. Кременчука пішли, для того щоб сісти на автобус та їхати додому. 25.10.2015 року коли зустрілися ввечері з ОСОБА_5 , він поїхав додому, а ОСОБА_5 залишився у м. Кременчуці. У нього немає підстав обмовляти ОСОБА_5 . Він запам,ятав дату , 25 жовтня 2015 року , так як в цей день відбувались вибори.
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні пояснив, що в кінці 2015 року він йшов з підробіток, в м. Кременчуці, біля районного відділу поліції, де невідомі чоловіки попросили його бути понятим. В відділенні поліції була жінка в якої ніби вирвали сумку, і вона показувала на фотокартку особи, яка в неї викрала сумку. В кабінеті була жінка потерпіла, ще один чоловік , понятий, та працівник поліції. В кабінеті працівник поліції пояснив, що у жіночки викрали сумку, та що він буде присутнім понятим при впізнанні по фотокарткам особи , яка викрала сумку і потерпіла показала на фото, де був зображений ОСОБА_5 . Інший понятий був чоловік , по вигляду на 1-2 роки старше його, середньої будови тіла, трохи вище його, з дуже темним волоссям.
Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме :
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.10.2015 року із якого убачається , що 25.10.2015 року близько 21 год. 00 хв. невідома особа, шляхом ривку, заволоділа сумкою ОСОБА_6 в районі зупинки громадського транспорту «Пивзавод» м. Кременчук (а.с.126 т.1)
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.11.2015 року із якого убачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала на фото № 4 чоловіка, який 25.10.2015 року близько 21 год. 00 хв. шляхом ривку заволодів її сумкою в районі зупинки «Пивзавод» в м. Кременчук .На фотознімку під номером №4 зображений громадянин ОСОБА_5 . Впізнала вона ОСОБА_5 по зовнішньому вигляду, зачіски, форми вух та очей, по його статурі . (а.с.134 -135 т. 1)
-протоколом огляду місця події від 05.11.2015 року із якого убачається, що в приміщенні кабінету Кременчуцького МВ ГУМВС України на дерев`яному столі знаходиться паспорт громадянина України в рожевій обкладинці на ім`я ОСОБА_6 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_6 , перепустка «Укртатнафта» № НОМЕР_3 , які були видані для огляду ОСОБА_5 та в подальшому вилучені. ОСОБА_5 пояснив , що документи він забрав разом із сумкою 25.10.2015 року у невідомої жінки в районі зупинки «Пивзавод`по проспекту Полтавському м.Кременчука .(а.с.136-137 т. 1)
-довідкою магазина «Мобі ОПТ» від 07.12.2015 року про вартість мобільного телефону «Samsung S 3600» бувшого у використанні станом на 25.10.2015 року складає 400 грн. ( а.с. 142 т.1 )
-відповіддю з ломбарду «Свіжа Копійка» із якої убачається , що 27.10.2015 року о 3 год. 21 хв. ОСОБА_10 здав у ломбард «Свіжа Копійка», який розташований по вул.. Гагаріна 15/34 м. Кременчука мобільний телефон «Samsung S 3600» , на який 09.11.2015 року було звернуто стягнення ( а.с. 143 т.1)
-протоколом огляду місця події від 08.12.2015 року із якого убачається, що в приміщенні кабінету Кременчуцького МВ ГУМВС України на дерев`яному столі знаходиться пластикова картка «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , яку добровільно видав ОСОБА_5 (а.с. 145-147 т.1)
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.08.2016 року , із якого убачається про з,єднання абоненту мобільного зв,язку № НОМЕР_4 ( ОСОБА_6 ) та НОМЕР_5 ( ОСОБА_5 ) , починаючи з 00 годин 00 хвилин 25.10.2015 року по 04.07.2016 року включно , з фіксацією необхідних реквізитів , в ході якого 27.10.2015 року мобільний номер ОСОБА_5 перебував в м. Кременчуці Полтавської області ( а.с. 208-209, 211 т.1)
Вищевказані докази , які були досліджені у судовому засіданні суд вважає відповідно до вимог ст..86 КПК України допустимими , оскільки вони не були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами. Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року).
Суд оцінивши докази по справі приходить до наступних висновків , що у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.10.2015 року , прийнято 08.год. 30 хв. помилково працівником міліції ОСОБА_16 був зазначений час прийняття заяви , так як із копії журналу Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події , який є на аркушах справи 184-186 т.1 убачається , що заява від потерпілої ОСОБА_6 зазначена під номером 18615 , заява надійшла 25.10.2015 року о 21 год. 30 хв., тобто даний доказ не був отриманий з істотним порушенням прав та свобод людини. Відносно того , що протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.11.2015 року із якого убачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала на фото № 4 ОСОБА_5 , який 25.10.2015 року близько 21 год. 00 хв. шляхом ривку заволодів її сумкою в районі зупинки «Пивзавод» в м. Кременчук є недопустимим доказом по справі по ствердженню захисника , так як дана слідча дія проводилась не уповноважною на те посадовою особою і те , що у протоколі не зазначено по яким ознакам потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 і що дана слідча дія проводилась без участі понятих , то суд дані ствердження захисника вважає неспроможними , так як ст.. 228 КПК України не передбачено , що слідча дія , а саме пред,явлення особи для впізнання за фотокартками може проводитись тільки слідчим , також на аркуші справи 95 т.№2 є доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих ( розшукових) дій ( у порядку ст.. 40 КПК України) слідчого СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_17 від 05.11.2015 року , із якого убачається , що о/у СКР МВМ КМВ ( ст.. л-ту міліції Турчину Д.І) Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області було доручено провести слідчі ( розшукові ) дії , зазначено які саме , також що перелік заходів не є вичерпним , при можливості провести інші заходи щодо встановлення особи , яка може бути причетною до скоєння злочину , тому о/у ОСОБА_16 і проводилась така слідча дія , як пред,явлення потерпілій ОСОБА_6 для впізнання особи за фотокартками і протокол ним був складений відповідно до вимог ст.. 231 КПК України , із зазначенням у графі «ознаки ( чи їх сукупність ) , за якими особа впізнала особу : загальний вигляд , зачіска, форма вух та очей , загальна тілобудова « , і про те, що при проведенні даної слідчої дії відповідно до вимог ст.. 223 ч.7 КПК України приймали участь 2 понятих у судовому засіданні підтвердила сама потерпіла ОСОБА_6 та допитаний у якості свідка , понятий ОСОБА_15 , не вірити показанням яких суд не находить підстав.
В контексті Рішення Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України про визнання доказів недопустимими суд вважає , що протоколи огляду місця події від 05.11.2015 року ( а.с. 136-137 т.1) та від 08.12.2015 року ( а.с. 145-147 т.1) , є допустимими доказами по справі , так як були отримані не в результаті істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, оскільки були проведені відповідно до вимог ст.. 223 та 237 КПК України ,за участю двох понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , до виклику яких у судове засіданні і допиту у якості свідків суд приймав заходи , передбачені вимогами Кримінально процесуального кодексу України та було встановлено , що згідно відповіді Кременчуцького міського відділу ДРАЦС ( а.с. 131 т.2) ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла згідно актового запису про смерть № 811 від 04.08.2016 року , а свідок ОСОБА_18 за адресою , яка зазначена у протоколах огляду місяця події не проживає , будинок здається в оренду , що підтверджується поясненнями ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ( а.с. 128-129 т.2), в результаті огляду місця події ОСОБА_5 були видані документи , які в подальшому були вилучені , а саме : паспорт на ім., я ОСОБА_6 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_6 , перепустка Укртатнафта на ім.,я ОСОБА_6 , які були повернуті як встановлено у судовому засіданні потерпілій ОСОБА_6 , під час проведення даних слідчих дій зауважень від учасників не надійшло та в протоколах зазначено прізвище ОСОБА_5 і є його підпис. Суд вважає клопотання захисника ОСОБА_4 в частині визнання довідки магазина «Мобі ОПТ» від 07.12.2015 року, де зазначена вартість мобільного телефону «Samsung S 3600» бувшого у використанні станом на 25.10.2015 року 400 грн. ( а.с. 142 т.1 ) недопустимим доказом по справі необґрунтованим , так як потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні погодилась з вартістю викраденого у неї мобільного телефону, яка зазначена у довідці і судом встановлено , що мобільний телефон потерпілий ОСОБА_6 не повернутий , його немає у наявності , тому провести експертне дослідження телефону неможливо , так як відсутній сам об,єкт дослідження і сам обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні категорично не заперечував , що він не погоджується з вартістю мобільного телефону , який був викрадений у потерпілої ОСОБА_6 і вартість мобільного телефону ніяким чином не впливає на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_5 злочину ,оскільки кваліфікуючою ознакою вчиненого ним злочину за ст.. 186 ч.2 КК України , є повторність , у зв,язку з чим , із зазначенням саме цієї кваліфікуючої ознаки, йому 08.12.2015 року і було повідомлено про підозру. Відповіді з ломбарду «Свіжа Копійка» від 01.12.2015 року , яка є на аркуші справи 143 т.1 , як доказ який наданий суду стороною обвинувачення , є допустимим доказом по справі , оскільки той факт , що на цій довідці відтиск печатки , а не її оригінал , не свідчить про той факт , що це є істотним порушенням прав і свобод людини і норм Кримінально процесуального кодексу України , а відповідь вищевказаного товариства з обмеженою відповідальністю від 11.03.2017 року , яка є на аркуші справи 133 т. 2 та на який є мокра печатка ТОВ`Ломбард «Свіжа Копійка» тільки Кременчуцького відділення , відповідно до вимог ст.. 290 ч.11 КПК України була відкрита стороною обвинувачення стороні захисту і яка також фактично дублює попередню відповідь і також є допустимим доказом по справі. Судом також вже вирішувалось клопотання захисника в частині визнання недопустимими доказами по справі постанови про визнання речовими доказами та їх долучення до кримінального провадження від 05.11.2015 року ,у задоволенні даного клопотання судом було відмовлено , що підтверджується ухвалою суду від 22.02.2017 року ( а.с. 83 т.2) . Суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_4 в тій частині , що потерпіла ОСОБА_6 звернулась до поліції 25.10.2015 року , а тільки 04.11.2015 року її заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а не як передбачено вимогами ст.. 214 КПК України упродовж 24 годин , оскільки заява потерпілої ОСОБА_6 спочатку була занесена до журналу єдиного обліку , а потім 04.11.2015 року матеріали ЄО №1356/18615 від 25.10.2015 року за зверненням ОСОБА_6 по факту грабежу її особистих речей в районі зупинки «Пивзавод» м. Кременчук були направлені начальнику слідчого відділу Кременчуцького МВ УМВС України ОСОБА_23 для внесення даної події до ЄРДР та проведенні досудового розслідування і 04.11.2015 року були внесені до ЄРДР. (а.с. 132 т.1, 125 т.1 ).Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 що судом було порушено вимоги ст.. 89 ч.1КПК України , так як суд повідомив учасникам судового провадження , що його клопотання про визнання доказів недопустимими будуть вирішуватись судом при ухваленні вироку у нарадчій кімнаті , суд вважає необґрунтованим , так як у диспозиції ст.. 89 ч.1 КПК України зазначено , що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення , тобто законодавцем чітко визначено , що питання допустимості доказів вирішується суд під час ухвалення судового рішення у нарадчій кімнаті , а види судових рішень , передбачені ст.. 369 КПК України ? це вирок та ухвала , також Кримінально процесуальним кодексом України визначено , що вирок ухвалюється судом у нарадчій кімнаті і окремі ухвали , до яких не відноситься ухвала про вирішення питання допустимості доказів. Відповідно ст.. 374 ч.3 п.2 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються : докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, тобто аналізуючи вищевказану норму права суд приходить до висновку , що саме при ухваленні вироку суд вирішує у нарадчій кімнаті питання допустимості доказів по справі. Доводи захисника ОСОБА_4 в тій частині, що суд повинен був припинити дослідження доказів , так як вони є недопустимими, суд вважає неспроможними , оскільки у разі встановлення тільки очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України доказана. Не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини суд оцінює критично, як його бажання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 25.10.2015 року вчинив грабіж у потерпілої ОСОБА_6 , що сама потерпіла підтвердила у судовому засіданні, також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 наданими у судовому засіданні , не вірити яким суд не находить підстав , оскільки вони підтверджуються дослідженими судом доказами по справі, а саме протоколом пред,явлення особи для впізнання ( а.с. 134-135 т.1) , протоколами огляду місця події від 05.11.2015 року та від 08.12.2015 року. ( а.с. 136-137 т.1, а.с. 145-147 т.1) . Також судом була перевірена версія обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того , що він 25.10.2015 року знаходився у гостях у ОСОБА_9 у с. Філенкове Чутівського району,а потім перебував у гостях у ОСОБА_24 у с. Артемівка Чутівського району , яке розташоване на відстані від с. Філенкове 300-350 метрів, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні , оскільки допитана у якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні не підтвердила цей факт , а навпаки акцентувала увагу суду на тому , що обвинуваченого ОСОБА_5 вона не знає і ніколи його не бачила , що він ій телефонував і просив забезпечити йому алібі , також згідно мапи України с. Артемівка Чутівського району розташоване від с. Філенкове Чутівського району на відстані 11 км., а не 300-350 метрів , тому в цій частині показання обвинуваченого є неправдивими, також обвинувачений декілька разів змінював свої показання відносно знаходження в гостях у ОСОБА_9 та у ОСОБА_24 , спочатку казав , що він знаходився в гостях у період з 24.10.2015 року по 28.10.2015 року у ОСОБА_24 , потім з 25.10.2015 року по 27.10.2015 року , та 25.10.2015 року був у гостях і у ОСОБА_25 , так як будинки ОСОБА_24 та ОСОБА_9 знаходяться на відстані 300-350 метрів , тобто суд вважає таким чином обвинувачений ОСОБА_5 намагається уникнути відповідальності за вчинений злочин. Суд також сприяв стороні захисту у забезпеченні явки до судового засідання свідка ОСОБА_24 , явка якої так стороною захисту до судового засідання не була забезпечена , а саме надсилав судові повістки з повідомленням , які вона отримувала згідно поштових повідомлень , застосовував привід , але ухвали суду про привід свідка не були виконані, тобто судом відповідно до вимог КПК України виконувався принцип змагальності сторін , передбачений ст. 22 КПК України . Суд вважає виключити із пред,явленого ОСОБА_5 обвинувачення те , що він відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 шляхом ривку, оскільки це не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні , так як потерпіла пояснила , що її жіноча сумка знаходилась на лавочці зупинки громадського транспорту «Пивзавод» м.Кременчука і обвинувачений ОСОБА_5 підбіг схопив її сумку та почав тікати , вона побігла за ним та кричала йому , щоб він повернув сумку . Також судом було перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині застосування до нього фізичного та психічного насильства працівниками Молодіжного відділення міліції у м. Кременчуці і згідно постанови слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_26 від 28.04.2016 року ( а.с. 92-94 т1) кримінальне провадження №0000115 було закрито з відсутністю складу кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 365 ч.2 КК України , дана постанова ні обвинуваченим , ні його захисником , ні іншими учасниками кримінального провадження не оскаржувалась.
Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікувати за ст.. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) ,вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого , який на момент вчинення правопорушення та під час судового розгляду офіційно не працював, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, , думку потерпілої ОСОБА_6 , яка на суворому покаранні не наполягає ,обставини , які пом,якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК Українисудом не встановлені.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67КК України судом також не встановлено. Суд вважає , що органами досудового розслідування та прокурором у порушення вимог ст.. 34 КК України зазначена обтяжуюча обставина рецидив злочинів, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 пред,являлась підозра де зазначена кваліфікуюча ознака повторність, тому рецидиву злочинів у даному випадку не буде.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, так як він скоїв тяжкий злочин , у період умовно-достроково відбуття покарання за іншим вироком , тобто на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі не встав . Також покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене з урахуванням вимог ст.71 ч.1 КК України , оскільки він раніше засуджений 02.12.2011 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ст. 15 ч.3 , ст. 185 ч.3, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі , згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 11.06.2015 року звільнений 19.06.2015 року умовно достроково на 1 рік 8 місяців 5 днів і до повного відбуття покарання скоїв нове кримінальне правопорушення, тому суд вважає до призначеного покарання частково приєднати за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.12.2011 року покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 - до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 09.12.2015 року згідно протоколу затримання особи , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.12.2015 року.
На підставі ст.. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 09.12.2015 року по 18.05.2017 року , з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі паспорт громадянина України НОМЕР_6 на ім.,я ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер на ім.,я ОСОБА_6 , перепустка Укртатнафта (КПНЗ) на ім.,я ОСОБА_6 , пластикова картка «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , які зберігаються у потерпілої ОСОБА_6 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити їй за належністю.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі .
Відповідно до ст.. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.12.2011 року покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 - до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 09.12.2015 року згідно протоколу затримання особи , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.12.2015 року.
На підставі ст.. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 09.12.2015 року по 18.05.2017 року , з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі паспорт громадянина України НОМЕР_6 на ім.,я ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер на ім.,я ОСОБА_6 , перепустка Укртатнафта ( КПНЗ) на ім,я ОСОБА_6 , пластикова картка «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , які зберігаються у потерпілої ОСОБА_6 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити їй за належністю

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1