Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/391/16-к
Провадження № 1-кп/506/67/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2016 смт Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Окни обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 10.01.2016 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Окнянського району, с. Федосіївка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який має середню освіту, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого:
- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.119 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка також діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
13.12.2015 року близько 11 години 55 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на полюванні неподалік від села Федосіївка Красноокнянського району Одеської області, у порушення п. 3.1, п.3.10 «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №549 від 17 жовтня 2011 року (далі - Положення), попередньо не переконавшись у тому, що у напрямку пострілу немає людини, діючи необережно, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив два постріли зі своєї гладкоствольної мисливської рушниці ИЖ-58 (16 калібру, 2 стволова, № НОМЕР_1 ) патронами спорядженими дробовим зарядом, намагаючись влучити у дикого зайця. У результаті пострілів, декілька дробин влучили у область голови та шиї ОСОБА_10 , який у цей час перебував поза межами прямої видимості за зарослями кущів, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого проникаючого сліпого вогнепального дробового поранення голови та шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що призвело до смерті ОСОБА_10 10.01.2016 року о 14 годині 15 хвилин підчас перебування у комунальній установі «Одеська обласна клінічна лікарня».

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно 13.12.2016 року перебував на полюванні зі своїми друзями та сином, серед яких також був ОСОБА_10 , вони розподілили місця розташування мисливців і почали полювання. Здійснюючі постріл по зайцю він дійсно не переконався, що попереду немає людини, так як був впевнений, що там нікого бути не повинно, оскільки не міг навіть допустити думку, що хтось змінить своє місце розташування та вийде на лінію пострілу, так як усі були досвідченими мисливцями. У вчиненому щиро покаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що про події 13.12.2015 року дізналася лише 14.12.2015 року зі слів своєї свекрухи ОСОБА_5 , коли її покійний чоловік вже перебував у лікарні у м. Одесі.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що про події, які сталися з її сином підчас полювання дізналася лише ввечері 13.12.2015 року, коли останній вже перебував у Красноокнянський ЦРЛ. Головний лікар ОСОБА_11 сказала, що ситуація дуже складна і пізно вночі на реанімаційному автомобілі швидкої допомоги ОСОБА_10 був доставлений до Одеською обласної клінічної лікарні. Син переніс декілька операцій, однак врятувати його так і не вдалося, і ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. Потерпіла також пояснила, що ОСОБА_3 періодично дзвонив їй та цікавився здоров`ям сина, приїздив до м. Одеси у лікарню, також приймав участь у витратах на лікування, платив за операцію та дав гроші на поховання. Загалом усієї суми, яку дав їй ОСОБА_3 назвати не може, точно пам`ятає, що 11900 грн. отримала від нього на ліки, ще коли син був живий. Щодо заявленого позову потерпілою ОСОБА_6 вважає, що це її право, і залишає вирішення цього питання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний за клопотанням потерпілої ОСОБА_5 , дав аналогічні покази щодо подій 13.12.2015 року.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 13.12.2015 року разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та іншими мисливцями був на полюванні. Вони як завжди розподіли місце кожного (у вигляді підкови). При яких обставинах ОСОБА_3 завдав ОСОБА_10 вогнепальне поранення не бачив, чув лише 4 постріли. Як він потім дізнався: перший стріляв ОСОБА_14 , потім ОСОБА_10 , а потім двічі - обвинувачений. Про те що сталося він дізнався від сина обвинуваченого, котрий покликав його, сказавши, що його батько (обвинувачений) підстрелив ОСОБА_10 . Останній був при свідомості, лежав на спині, на підборідді та лобі була кров. Через деякий час до них підійшли прикордонники, у супроводі яких вони перемістилися у місце розташування прикордонного загону, де дочекалися швидку допомогу та поліцію. Місцевий фельдшер до приїзду швидкої допомоги надав ОСОБА_10 медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що підчас полювання 13.12.2015 року, побачивши зайця, він здійснив постріл, але промахнувся, слідом за ним по зайцю вистрелив ОСОБА_10 і раптом побіг за твариною, потім пролунали два постріли у проміжок часу 30-40 с один від одного, і ОСОБА_15 , захитавшись впав. Обвинуваченого у момент пострілів він (свідок) не бачив.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що на полюванні 13.12.2016 року, згідно домовленості, мисливці йшли у такому порядку: спочатку йшов ОСОБА_13 , потім він (свідок), за ним ОСОБА_14 , потім ОСОБА_15 і обвинувачений. ОСОБА_14 здійснив постріл по зайцю, потім вистрелив ОСОБА_15 і почав бігти за твариною, і тут знизу пролунав постріл, від якого ОСОБА_15 захитався, і у цю же мить пролунав ще один постріл, від якого ОСОБА_15 впав. Під час пострілів він (свідок) обвинуваченого не бачив.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є головним лікарем Окнянського центру ПМСД та лікарем невропатологом Красноокнянської ЦРЛ і 13.12.2015 року близько 23 години її викликала черговий лікар ОСОБА_16 на консультацію з приводу погіршення стану ОСОБА_10 . При огляді хворого було встановлено наявне осередкове ураження головного мозку, також були ушкодження кожних покровів на шиї та лобі. У зв`язку з тим, що при додатковому обстежені були виявлено чужорідне тіло у речовині головного мозку ОСОБА_10 був скерований на третій рівень надання медичної допомоги нейрохірургічне відділення Одеської обласної клінічної лікарні.

Свідок ОСОБА_17 , пояснив, що перебуваючи на чергуванні старшим зміни у прикордонному загоні у АДРЕСА_2 почув постріл і надав наказ підлеглим вийти на місце та здійснити перевірку документів. Через деякий час загін привів обвинуваченого та інших мисливців, серед яких був поранений.

Свідок ОСОБА_18 зазначив, що йому як тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділу прикордонної служби надійшло повідомлення з прикордонного наряду у с. Федосіївка про рух невідомих осіб у бік державного кордону. Наряд, який вийшов на місце, виявив чотирьох осіб з вогнепальною зброєю, серед яких був поранений. Прибувши на місце розташування загону він (свідок) спілкувався з ОСОБА_10 , який був при свідомості і постійно повторював: «Не треба нікого винуватити, я сам винний».

Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення також підтверджується, дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження № 0000173 від 10.01.2016 року (а.с.134);

- висновком експерта КУ «Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз» № 23 від 25.01.2016 року, згідно якого на трупі гр-на ОСОБА_10 виявлені ушкодження: на обличчі в міжбрівній області рубець з садном, на нижній поверхні підборіддя справа рубець. Також виявлені про зовнішньому дослідженні післяопераційні рани (2) лобної області, післяопераційний трепанаційний дефект лобної кістки, вогнища з розміжченням головного мозку (лобної долі правої півкулі), за даними комп`ютерної томографії від 14.12.2015 року у правій лобній долі металевий сколок до 2,6 мм. Таким чином, пошкодження голови в лобній області та на підборідді могли виникнути у разі пострілу з вогнепальної зброї дробовим зарядом. Ушкодження у ОСОБА_10 , які перераховані вище у вигляді проникаючих вогнепальних поранень голови та шиї у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з вогнепальним пораненням голови, вогнищем з розміжченням головного мозку. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку (а.с. 136-141);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2016 року за участю ОСОБА_3 з фото таблицями до нього (а.с.145-146);

- протоколом огляду місця події від 25.05.2016 року з фото таблицями до нього (а.с.147-148);

- постановою про визнання речовими доказами: гладкоствольної мисливської рушниці ИЖ-58 (16 калібру, 2-х стволова, № НОМЕР_1 ), дозвіл № НОМЕР_2 від 12.05.2016 року (а.с.142-143).

Таким чином, суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 119 КК України, за ознаками: вбивство, вчинене через необережність.

При призначені покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується як добросовісний, старанний, відповідальний господар, добра, чуйна та ввічлива людина, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття, що полягає у тому, що ОСОБА_3 визнав своєю провину, виявив великий жаль з приводу вичиненого та бажав виправити ситуацію, що склалася, активно допомагаючи потерпілій ОСОБА_5 у витратах на лікування ОСОБА_10 , відсутність обставини, що обтяжують покарання.
Згідно положень ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» (37568/97, 03.10.2002 року) зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо досягти без його ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, до початку судового розгляду, потерпілою ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого на користь неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі їх законного представника - ОСОБА_6 майнову шкоду у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. на її користь та по 1000000 грн. на користь кожної дитини. Щодо майнової шкоди у зв`язку втратою годувальника, ОСОБА_6 зазначила, що її покійний чоловік працював на посаді кочегара у котельні у с. Чорна, Красноокнянського району Одеської області і отримував заробітну плату у розмірі 1000 грн. щомісячно, а тому вона вважає, що підлягає стягненню саме дана сума на кожного з її неповнолітніх дітей. На обґрунтування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду зазначила, що її діти у зв`язку з перенесеним стресом захворіли на астеноневротичний синдром і загальний недорозвиток мовлення ІІ ступеня, що підтверджується відповідними довідками. Крім того, у зв`язку з втратою чоловіка, їй фактично прийшлося змінити уклад життя, переїхавши до іншого міста. Діти дуже важко звикають до нового життя, постійно питають про батька. Вона змушена тяжко працювати, оскільки сама утримує двох дітей, і допомогти їй нікому, так як її батьки вже люди похилого віку і самі потребують допомоги. За життя її чоловік був дуже гарним сім`янином, хорошим батьком, не мав поганих звичок, тому це втрата як для неї так і дітей є непоправною.
Обвинувачений підчас судового розгляду позов визнав частково, зазначивши, що дійсно вважає необхідним допомогти потерпілій ОСОБА_6 та її дітям, однак сума позову є дуже завищеною і нереальною, а тому він згоден сплатити 20 000 грн.
Прокурор під час судових дебатів просив позов у частині відшкодування майнової шкоди задовольнити у обсязі, який підтверджений відповідними доказами. Що стосується відшкодування моральних страждань наполягав на тому, що розмір значно завищений, а тому вважав, що позов у цій частині може бути задоволений лише частково.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 під час судових дебатів вважав, що позов підлягає задоволенню у межах суми, яку визнав обвинувачений.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж, ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд приходить до наступних висновків.
Щодо відшкодування майнової шкоду у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно п.1 ч.1, ч. 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до положень ст. 1197 ЦК України середньомісячна заробітна плата обчислюється за бажанням потерпілої за останні три або дванадцять календарних місяців роботи, що передували ушкодженню здоров`я.

Судом встановлено, що при житті ОСОБА_10 працював у Чорнянській сільській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, та отримував заробітну плату, яка за останні 6 місяців (з липня 2015 року по грудень 2015 року) склала 7951,26 грн. (а.с. 181).

13.12.2015 року ОСОБА_6 зазнав вогнепального поранення та з цього часу перебував у лікарні, тому грудень 2015 року не може бути врахований при розрахунку середньомісячної заробітної плати, таким чином обчислення проводиться за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, тобто за останні три календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я.
Таким чином середньомісячна заробітна плата ОСОБА_10 становить 1246, 16 грн. (305,75 грн.+1265,91 грн.+2166,81 грн.):3.

Родина ОСОБА_10 складалась з 4-х осіб - малолітніх дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружини ОСОБА_6 . На момент смерті ОСОБА_10 молодшій дитині виповнилось 3 роки 9 місяців, документи про продовження перебування ОСОБА_6 у відпустці по догляду за дитиною суду не надавались, таким чином, на момент смерті ОСОБА_10 його дружина ОСОБА_6 була працездатною. Крім того, потерпілою ОСОБА_6 надано довідку, згідно якої вона працює на посаді начальника зміни дільниці виготовлення консервів у філії ВАТ «Асоціація дитячого харчування» з 15.04.2016 року, у зв`язку з чим при визначенні розміру шкоди, що підлягає стягненню, частка, яка припадає на неї, підлягає вирахуванню з суми середньомісячного заробітку потерпілого.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягувати з ОСОБА_3 шкоду у зв`язку з втратою годувальника виходячи з наступного розрахунку:

1246,16 грн. /середньомісячна заробітна плата/ : на 4 /чотирьох членів сім,ї/ = 311,54 грн. /частка, яка припадала на кожного члена сім,ї/.

1246,16 грн. /середньомісячна заробітна плата/ - 311,54 грн. /частка, яка припадала на ОСОБА_10 / - 311,54 грн. /частка, яка припадала на ОСОБА_6 / = 623,08 грн.

Право на відшкодування шкоди мають дві особи: 623,08 :2 =311,54 грн.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід щомісяця стягувати по 311,54 грн. на утримання дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ними 18 років.

З довідки Котовського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 16.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 призначена пенсія на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з втратоюгодувальника, але відповідно до ч.3 ст. 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Крім того, відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на відшкодування з дня смерті потерпілого.

Разом з тим, згідно позовної заяви цивільний позивач просить стягувати шкоду у зв`язку з втратою годувальника починаючи з дня пред`явлення позову, а тому з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи… в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, вважає необхідним визначити право на відшкодування з 25.08.2016 року (дата пред`явлення позову).

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до чинного законодавства /п.2 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. З тяжкою невиправною втратою рідної людини /чоловіка та батька/ позивачі зазнали вимушених змін у своїх життєвих стосунках і звичному способі життя та відчувають природний душевний біль, тривалі й тяжкі за характером моральні страждання.

Суд також враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги характер душевних страждань та ступень тяжкості змін у життєвих стосунках та звичному життєвому укладі ОСОБА_6 разом з неповнолітніми дітьми /після втрати чоловіка ОСОБА_6 вимушена самостійно виховувати дітей, які в свою чергу ніколи не побачать батька/.

У той же час суд враховує, що моральну шкоду потерпілим завдано внаслідок злочину, вчиненого з необережності, а також не може залишити поза увагою матеріальний стан обвинуваченого, який ніде не працює та має батьків похилого віку, які є пенсіонерами.

Таким чином, суд, виходячи з розміру позовних вимог та з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з на користь потерпілих моральну шкоду - по 135 000 грн. кожному.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі п.1 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань

пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: гладкоствольну мисливську рушницю ИЖ-58 (16 калібру, 2-х стволова, № НОМЕР_1 ), що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Красноокнянського ВП Котовського ВП ГУНП в Одеській області, яка є знаряддям злочину - конфіскувати на користь держави; дозвіл №569 Красноонянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 03.02.2015 року - повернути за належністю власнику документу.

Ухвалу слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 12.05.2016 року про арешт майна скасувати.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) майновушкоду, завдану смертю годувальника на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у сумі 311 грн. 54 коп. (триста одинадцять гривень п`ятдесят чотири копійки) щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 25.08.2016 року.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) майнову шкоду, завдану смертю годувальника на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 311 грн. 54 коп. (триста одинадцять гривень п`ятдесят чотири копійки) щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 25.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування моральної шкоди 135 000 грн. (сто тридцять п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у особі законного представника - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування моральної шкоди 135 000 грн. (сто тридцять п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у особі законного представника - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування моральної шкоди 135 000 грн. (сто тридцять п`ять тисяч гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Красноокнянский районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1