АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/1415/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/380/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі 20 червня 2017 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року, якою повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000695, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, яке полягає в тому , що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та в подальшому зазначено, що маються підстави для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України. Також наявна вказівка на те, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), проте відсутнє жодне посилання на обвинувачення ОСОБА_6 .
Суд зазначає про те, що в обвинувальному акті фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України. Такі відомості, відповідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_6 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного, а не обвинуваченого.
Крім того, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення містять суттєві протиріччя, які неможливо усунути під час судового розгляду, неможливо встановити, яке відношення до повідомленої підозри ОСОБА_6 , мають обставини щодо переведення 12.07.2016 року засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу та проведення службової перевірки, за результатами якої 23.12.2016 засудженому ОСОБА_8 було оголошено догану, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування не встановлено надання засудженому ОСОБА_8 будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.
Отже, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення містять відомості та факти, що суперечать між собою.
Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.
Також у реєстрі матеріалів досудового розслідування, взагалі відсутні будь-які відомості щодо надання захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування.
Окрім цього, суд звертає увагу на необхідність засвідчення обвинувального акту печаткою відповідного органу прокуратури, що регламентовано положеннями п.18.8.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури» затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, відповідно до якого, Додатком № 61 до вказаної інструкції передбачений перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою. Пунктом 3 Додатку регламентовано, що гербовою печаткою прокуратури посвідчуються «процесуальні документи за рішенням прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням».
Проте, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що він затверджений прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , але в ньому відсутня гербова печатка відповідної прокуратури.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вказує, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Жодна з зазначених підстав не була встановлена під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .
На думку прокурора, підстави для повернення обвинувального акту, зазначених в оскаржуваній ухвалі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2017, не знайшли свого підтвердження, тому прийняте судом рішення про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні № 0000695 від 15.03.2017 є незаконним, необгрунтованим та невмотивованим.
Крім того, суд не врахував, що прокурор під час судового розгляду кримінального провадження має право змінити обвинувачення, позбавивши таким чином прокурора реалізувати свої права у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, та скасувати ухвалу суду.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги прокурора.
Відповідно до ст.402 КПК України на апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення від обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він вказує, що суд справедливо повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, так як він складений із суттєвими порушеннями положень Кримінального процесуального законодавства України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України ухвала переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Судом першої інстанції в ухвалі не зазначено, яким саме вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , всупереч тому, що єдиною підставою для повернення прокурору обвинувального акта є саме його невідповідність вимогам КПК України.
Так, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що прокурором викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, дана відповідна правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті зазначені всі елементи складу злочину, у тому числі: дата, час, місце, спосіб вчинення злочину, обставини вчинення, мотив обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Посилання суду на те, що викладені фактичні обставини кримінального правопорушення містять суттєві протиріччя, які неможливо усунути під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, так як судом не наведено доводів, які б свідчили про наявність обставин, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст. 338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, однак вказана норма закону не була врахована судом при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту.
Виходячи зі змісту ст. ст. 314, 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні, суд лише перевіряє матеріали кримінального провадження, з`ясовує достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, вирішує питання, пов`язані з процесуальним та організаційним забезпеченням проведення судового розгляду, та жодним чином не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого та допустимості доказів, не надає їм оцінки, що є прерогативою суду під час судового розгляду, про що правильно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.
Обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту.
Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду про те, що обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_6 , та він за цим процесуальним рішенням, фактично має статус підозрюваного, а прокурором всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_6 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Судом не було прийнято до уваги ,що відповідно до ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції з прав людини Європейський суд покликаний вбачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, яка розглядається («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України вплинуло на право на захист обвинуваченого і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того , судом першої інстанції не було враховані правові висновки, викладені в постанові Верховного суду України від 24.11.2016 року, відповідно до якої відсутність вказівки в обвинувальному акті на обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке може перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Отже, на думку колегії суддів, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону. Тому, доводи суду про те, що розгляд кримінального провадження неможливий за відсутності висунутого обвинувачення, поверхневий, формальний виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, що порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно може бути визнане незаконним, не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту для усунення недоліків, оскільки зазначені судом обставини можуть бути предметом розгляду і оцінки під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого засідання.

Тому ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000695, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, прокурору для усунення недоліків - скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4