АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/61/17 Справа № 196/532/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000187 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2016 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 , проходячи по АДРЕСА_2 , побачив на території вказаного домоволодіння

скутер марки "Хонда Тудей" сріблястого кольору. Реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 через хвіртку проник на територію повністю огородженого вищевказаного домоволодіння, де підійшов до скутера марки "Хонда Тудей" сріблястого кольору, зняв його з підніжки та викотив з двору і відкотивши декілька метрів, сів на водійське сидіння, та, не маючи права використовувати вказаний транспортний засіб для поїздки на ньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, запустив двигун ключем, що знаходився з замку запалювання, та вирушив у своїх справах, а отже незаконно заволодів транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 , чим останній завдав матеріального збитку на суму 11913,53 грн., тобто зчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.76 КК України. А також виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку завдання матеріальної шкоди на суму 11 913,53 грн., як зайво інкриміновану. Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд кваліфікує дії обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою завдання потерпілій матеріальної шкоди на суму 11 913,53 грн., разом з тим в його діях така кваліфікуюча ознака відсутня. Суд не навів у вироку доводи про доцільність чи недоцільність призначення ОСОБА_7 факультативного додаткового покарання конфіскації майна, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги частково в частині призначення додаткового покарання конфіскації майна, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч2 ст.289 КК України.

Доводи прокурора про доцільність чи недоцільність призначення ОСОБА_7 факультативного додаткового покарання конфіскації майна, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Доводи прокурора про виключення з мотивувальної частини вироку кваліфікуючої ознаки завдання матеріальної шкоди на суму 11 913,53 грн., як зайво інкриміновану також є безпідставними, оскільки в ході досудового розслідування на підставі завданої матеріальної шкоди було визначено кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та відніс до обставин, що пом`якшують покарання, обтяжуючі судом обставини судом не встановлені і правильно прийшов до висновку про те, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, звільнивши його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року,ухвалений стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КПК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: