Справа №505/3757/14-к
Провадження №1-кп/505/11/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2017 року Котовський міськрайоний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Подільськ кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№-0000912 від 08.07.2014 року за обвинувальним актом, щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого старшим помічником обласного просвітеря Одеського обласного об`єднання церков, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.10.2013р. з метою незаконного отримання соціальної допомоги по безробіттю, ОСОБА_5 звернувся до Котовського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В поданій заяві, крім іншого, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно вказав недостовірні відомості про те, що на час реєстрації у службі зайнятості він не є членом особистого селянського господарства, при цьому будучи ознайомлений з правилами та обов`язками, що визначені Законом України «Про зайнятість населення».

Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої діяльності, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

На підставі поданої ОСОБА_5 заяви, наказом №-НТ 131003 від 03.10.2013р. йому надано статус безробітного, а згідно наказу від 10.10.2013р. №-НТ 131010 ОСОБА_5 призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

За період з 10.10.2013р. по 18.11.2013р. ОСОБА_5 нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 712 грн. 47 коп.

Під час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_5 , в грудні 2013 року, проведено розслідування та виявлено, що ОСОБА_5 згідно довідки наданої Новоселівським сільським головою №-436 від 02.12.2013 року, володіє земельною ділянкою в розмірі 1,32га та веде особисте селянське господарство.

Згідно вимог п.8 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг є підставою для припинення реєстрації безробітного.

Наказом №-60/62 Котовського міськрайонного центру зайнятості за результатами розслідування страхового випадку прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю, у зв`язку з призначенням виплати безробітному на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав та суду пояснив, що він проживає в с.Андріївка з 2004 року. До придбаного будинку в с.Андріївка додавалася земельна ділянка, проте у зв`язку з важким фінансовим становищем (на той момент у нього було двоє дітей, а зараз їх п`ятеро, яких необхідно забезпечувати) він звернувся у 2009 році до голови Новоселівської сільської ради з проханням виділити йому додаткову ділянку землі. Його прохання було розглянуто і йому була виділена ділянка землі розміром 1,32га. У зв`язку з тим, що він ніде офіційно не працював, приблизно в жовтні 2013р. він звернувся в Котовський МРЦЗ із заявою про надання йому статусу безробітного. Під час реєстрації в КМРЦЗ, він вказав що не є членом особистого селянського господарства, так як він не був членом будь-яких земельних кооперативів. Йому було невідомо, що володіючи земельною ділянкою в розмірі 1,32га, він є членом особистого селянського господарства. Після того, як йому був наданий статус безробітного, КМРЦЗ була виплачена допомога по безробіттю в розмірі 712, 47грн.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнає своєї вини у вчиненні злочину суд, допитавши свідків, дослідивши письмові документи по кримінальному провадженню вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю доведена сукупністю всіх доказів зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.
Зокрема винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується показами свідків.
Так, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду дала покази, що вона працює провідним фахівцем відділу організування працевлаштування населення Котовського центру зайнятості. Вона готувала проект наказу про надання статусу безробітного ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 надав до Котовського МРЦЗ всі необхідні документи перелік яких передбачено порядком реєстрації.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду дала покази, що вона працює заступником головного бухгалтера Котовського міськрайонного центру зайнятості. За результатами звірки виявилося, що ОСОБА_5 володіє земельною ділянкою, та він є членом особистого селянського господарства. Для перевірки цього факту вона зробила запит до Новоселівської сільської ради Котовського району, на що прийшла відповідь до центру зайнятості де вказано, що за ОСОБА_5 крім всього числиться 1,32га для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку з чим вона написала доповідну, склала акт та передала матеріали юристу для подальшого розгляду та прийняття рішення.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду дала покази, що вона працює головним інспектором відділу податку на прибуток місцевих рентних та неоподаткованих платежів ДПІ. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_5 володіє земельними ділянками як фізична особа загальною площею до 2га, та він сплачує земельний податок. Оскільки за ОСОБА_5 числиться земельна ділянка площею 1,32га для ведення особистого селянського господарства то він належить до зайнятого населення.

Свідок ОСОБА_9 суду дав покази, що він працює землевпорядником Новоселівської сільської ради, та йому відомо що за ОСОБА_5 числиться земельна ділянка загальною площею 1,57га, в тому числі 1,32га для ведення особистого селянського господарства.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 доводиться письмовими доказами:
-довідкою Котовського міськрайонного центру зайнятості від 22.07.2014р., що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває на обліку як безробітний;
-довідкою виконавчого комітету Новоселівської сільської ради, про те що ОСОБА_5 проживає та зареєстрований в с.Андріївка Котовського району Одеської області та згідно погосподарської книги №-19, особового рахунку № НОМЕР_1 за ним числиться земельна ділянка загальною площею 1,57га, у тому числі: 0,25га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 1,32га для ведення особистого селянського господарства;
-постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2014р. згідно якої стягнуто з ОСОБА_5 на користь Котовського міськрайонного центру зайнятості незаконно отримане матеріальне забезпечення у розмірі 712грн. 47коп.
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є належними, допустимими, достовірними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням свідків, письмовим доказам по справі.
Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, що він, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра й нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи і реєстрації в с.Андріївка, Подільського району Одеської області, має трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , 2010 року народження; сина ОСОБА_11 , 2013 року народження; сина ОСОБА_12 , 2016 року народження, а тому суд вважає призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачена максимальна міра покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
Враховуючи те, що згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - в разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання за ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п.8, 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №-12 "Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
З матеріалів справи вбачається, що злочин вчинений ОСОБА_5 мав місце у період з 10.10.2013р. по 18.11.2013р. Тобто, від дня вчинення злочину, минуло більше трьох років, тому суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч.5 ст.74, ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1