Ухвала іменем україни 30 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012022, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на свої характеризуючи дані, указує, що його виправлення можливе без відбування покарання за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. Просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 надійшло заперечення від потерпілого ОСОБА_7 .

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року засуджено ОСОБА_5 , який раніше судимий 29 грудня 2010 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 29 грудня 2012 року умовно-достроково на строк 11 місяців 4 дні,
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених 2-4 ст. 76 КК України.

16 червня 2016 року Апеляційний суд міста Києва за апеляцією прокурора скасував указаний вирок місцевого суду у частині звільнення засуджених ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, та постановив свій вирок, яким призначив ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити подану ним касаційну скаргу, прокурора щодо необхідності залишення без зміни оскаржуваного судового рішення, перевіривши матеріали провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

30 грудня 2015 року близько 21:00 год. і 31 грудня 2015 року близько 03:40 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки проник до вказаного будинку, з якого таємно викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму відповідно 14910 грн. і 27496 грн.

Засудженим не оскаржуються доведеність його винуватості в учиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій.

Як убачається з матеріалів провадження, не погоджуючись із вироком щодо ОСОБА_5 , прокурор подав апеляційну скаргу, висуваючи вимогу про скасування вироку Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 у зв`язку з неправильним застосуванням місцевим судом кримінального закону, а саме ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та даним про особу ОСОБА_5 внаслідок м`якості, та про постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з доводами, наведеними у апеляційній скарзі сторони обвинувачення, перевірив характеризуючи матеріали ОСОБА_5 , на які посилалися прокурор і обвинувачений у судовому засіданні, та дійшов висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, та постановлення в цій частині нового вироку.
При цьому суд визнав слушними твердження прокурора про те, що звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України місцевий суд не мотивував належним чином своє рішення про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, не повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, та дані про особу останнього, який був раніше судимий за аналогічний злочин.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд апеляційної інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризувався задовільно, одружений, має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, добровільно проходив курс лікування від ігрової залежності в Центрі реабілітації «Успіх» Міжнародного благодійного фонду з 04 лютого 2016 року, де характеризувався позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої шкоди.
Ті обставини, на які посилається засуджений у касаційній скарзі, були враховані судом апеляційної інстанції та не є обставинами, які свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При цьому у касаційній скарзі засудженого не наведено таких обґрунтованих доводів, які б свідчили про суворість призначеного йому покарання.
Істотних порушень, які б були безумовними підставами для скасування вироку Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги засудженого з підстав, які в ній наведені.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:
Вирок Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3