Справа № 314/419/17
Провадження № 1-в/314/290/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Секешфехервар, Угорщина, громадяника України, освіта середня, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1). 10.01.2003 року вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
2). 28.12.2006 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 , ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
3) 08.08.2007 року вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2006 року і остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

4) 16.12.2009 року вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2007 року і остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

5) 07.05.2012 року вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 213 КК України до 2 років 20 днів позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 02.12.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 5 місяців 25 днів.

По даній справі засудженого: 14.11.2014 року вироком Запорізького районного суду Запорізької області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2012 року і остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.05.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 14.11.2014 року по 16.12.2014 року,із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 14.11.2014 року, кінець строку: 22.10.2017 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_3 на клопотанні наполягав та суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
В судовому засіданні представник адміністрації не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_3 з 06.09.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колоні (№ 55)», станом на 31.01.2017 року відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має одне заохочення.

Прокурор клопотання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 06.09.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колоні (№ 55)», станом на 31.01.2017 року відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має одне заохочення, за власним бажанням та за власним бажанням праце використовується прибиральником, згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також до поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно, запропонований об`єм робіт виконував у повному обсязі, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи їм не суперечить, вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно, виконує їх з відповідальністю, приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення».

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 14.11.2014 року з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.05.2016 року, на невідбутий строк, що складає 8 місяців.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

22.02.2017