ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1646/17
Провадження № 1-кс/362/249/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

перекладача - ОСОБА_5 ,

затриманого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

в с т а н о в и в:

Прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 40 діб, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Словенії.

Клопотання прокурора мотивовано тим, що 01.04.2017 року о 22 год. 00 хв. працівниками Васильківського ВП ГУНП України в Київській області затримано громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марібор, Словенія, якого оголошено у міжнародний розшук.

Відповідно до інформації Інтерполу громадянин Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) розшукується за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 234а, 217 Кримінального кодексу Словенії (шахрайство). Відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді арешту.

Згідно інформації компетентних органів республіки Словенія останній обвинувачується у вчиненні шахрайства на загальну суму 33.383,41 євро, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство вчинене в особливо великих розмірах).

Строк давності притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст. 49 КК України, не закінчився.

В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та просив задовольнити.
Захисник та затриманий просили у задоволенні даного клопотання відмовити, та просили застосувати відносно затриманого ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) домашній арешт. Затриманий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він не переховується від органів слідства Словенії, оскільки йому взагалі нічого не було відомо щодо порушення Республікою Словенія кримінального провадження відносно нього та оголошення його в розшук, на території України разом зі своєю сім`ю проживає більше 10 років, неодноразово перетинав кордон України та Словенії при цьому при перетині кордону затриманим працівниками прикордонної служби не був.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання і просив його задовольнити, затриманого та його захисника, які заперечували щодо задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.

Згідно ч. 3 ст. 10 КК України іноземці та особи без громадянства, що постійно не проживають в Україні, які вчинили злочини поза межами України і перебувають на її території, можуть бути видані іноземній державі для притягнення до кримінальної відповідальності і віддання до суду або передані для відбування покарання, якщо така видача або передача передбачені міжнародними договорами України.

Аналогічні положення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 року за №16 «Про деякі питання застосування законодавства, яка регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією».

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про міжнародні договори України» залежно від конкретного випадку формами надання згоди України на обов`язковість для неї міжнародного договору є ратифікація, затвердження, прийняття, приєднання.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про міжнародні договори України» ратифікація міжнародних договорів України здійснюється шляхом прийняття закону про ратифікацію, невід`ємною частиною якого є текст між народного договору. Частиною другою ст. 9 вказаного Закону передбачено, що ратифікації підлягають міжнародні договори України, що стосуються прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, зокрема.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників (Париж, 13 грудня 1957 року) передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

У термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства (ч. 1 ст. 16 Європейської конвенції).

Відповідно до ст. 22 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Додатковими протоколами до неї 1975 та 1978 років, ратифікованої Україною 16.01.1998 року, процедура стосовно їх видачі регулюється виключно законодавством сторони, до якої звертаються із запитом (в даному випадку законодавством України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 583 Кримінального процесуального кодексу України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

З таким клопотанням відповідно до частини 3 статті 583 КПК України має право звернутися прокурор, дотримуючись вимог територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, які відповідають нормам процесуального права щодо компетенції слідчого судді.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 08.10.2004 року "Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією" при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі (статті 2, 3, 6, 10, 11 Європейської конвенції та Додаткові протоколи до неї 1975 і 1978 рр., ст. 57 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р. тощо).

Згідно зі ст. 583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст.583 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Згідно ч. 2 ст. 583 КПК України, у разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Згідно до ч. 9 ст. 583 КПК України, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 583 КПК України, до клопотання додаються: 1) протокол затримання особи; 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого.

Статтею 583 КПК України не передбачено застосування інших запобіжних заходів, окрім тимчасового арешту.

У даному випадку підставою для застосування тимчасового арешту громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вимога ст. 16 конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, оскільки в матеріалах клопотання містить повідомлення про існування ордера на арешт, виданий Окружним судом в Любляні, Словенія.

Також було встановлено, що прокурор у відповідності до вимог ч. 4 ст. 583 КПК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування тимчасового арешту, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання.

Як вбачається з матеріалів справи до суду надано клопотання про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також друковані тексти документів на іноземних мовах, які є належним чином посвідчені та перекладені з іноземної мови на державну.

Особу затриманого громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено за закордонним паспортом громадянина Словенії паспорт НОМЕР_1 . До клопотання додані протокол затримання особи від 01.04.2017 року; документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а саме: дані інтерполу, рішення Окружного суду в Любляні, Словенія IRA 24809/2010, Європейський ордер на арешт.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованость клопотання та наявності підстав для тимчасового арешту громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою запобігання втечі розшукуваної особи.

Керуючись ст. ст. 29, 62, Конституції України, Постанова Пленуму Верховного Суду України №16 від 08.10.2004 року "Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією", ст. 22 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Додатковими протоколами до неї 1975 та 1978 років, ратифікованої Україною 16.01.1998 року, ч. 1, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників ,ст.ст. 110, 582, 583 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити

Застосувати до затриманого громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Строк тимчасового арешту вважати з моменту затримання та рахувати з 22.00 год. 01.04.2017 року до 22.00 год. 11.05.2017 року.

Утримувати громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у Київському слідчому ізоляторі Управління ДПтСУ в м. Києві та Київській області.

Згідно до ч. 9 ст. 583 КПК України, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення особою, до якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1