11-кп/775/72/2017(м)
263/9388/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0001903 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, не працюючого, судимого: 1) 18 лютого 2004 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.194, ч.1 ст.187, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289, ст.ст.69,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 2) 28 жовтня 2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням (іспитовим строком 2 роки); 3) 28 січня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2010 року остаточне покарання визначено за сукупністю вироків від 28 жовтня 2009 року та 28 січня 2010 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільнено 28 січня 2014 року у зв`язку з відбуттям покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років, за ч.3.ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Вирішено питання про речові докази та арештоване майно.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1737,04 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що 16 травня 2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де під час конфлікту з ОСОБА_8 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, у нього виник умисел на умисне вбивство останнього, переслідуючи який, з метою придушення волі до опору потерпілого почав кулаками та ногами наносити численні удари по тулубу та голові ОСОБА_8 в результаті чого останній впав на підлогу.

Після цього, маючи на меті умисел на протиправне позбавлення життя раніше знайомого ОСОБА_8 та бажаючи настання його смерті, взяв сокиру, яка знаходилась у коридорі вказаного будинку, та утримуючи її в руці, спробував нанести удар по тулубу потерпілого, однак останній виставив руку та удар прийшовся по фаланзі 4 пальця лівої руки потерпілого, після чого завдав два удари вищевказаною сокирою в область грудної клітини.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 по одній забійній рані в тім`яно-потиличній області в центрі та справа, в лобній області справа, в області спинки носу зліва та в області верхньої губи, синець та садна повік правого ока, рублену рану тильної поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кисті, дві рублені рани передньої поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням 3-6 го ребер зліва, серцевої сорочки та лівого шлуночка серця, після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

Смерть ОСОБА_8 настала від рублених ран передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням 3-6 ребер зліва, серцевої сорочки та лівого шлуночка серця, які ускладнились гострою крововтратою, загальним малокрів`ям внутрішніх органів, набряком легенів та головного мозку.

Він же, 17 травня 2015 року, приблизно о 8 годині 00 хвилин, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадання чужого майна, через двері проник до будинку АДРЕСА_3 , де знаходився труп ОСОБА_8 , вбивство якого він здійснив 16 травня 2015 року, де таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, а саме: гроші в сумі 300 грн., мобільний телефоном «Flу» DS104D, вартістю 319 грн. з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 та «МТС» № НОМЕР_2 , які не представляють матеріальної цінності, крім того шліфувальну машинку вартістю 350 грн., електричний лобзик вартістю 350 грн., 5 банок тушкованого м`яса «Говядина», гречану, рисову крупу та зв`язку ключів, які матеріальної цінності не представляють, поклавши їх до сумки, яку взяв у будинку, що не представляє матеріальної цінності, та з викраденим з місця злочину зник, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 1319 грн.

В апеляційній скарзі з врахуванням доповнень до неї за змістом обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що дійсно заподіяв тілесні ушкодження потерпілому за вказаних у вироку обставин, однак умислу на позбавлення життя останнього не мав, діяв спонтанно та несвідомо під час конфлікту, який виник саме за ініціативою потерпілого. Суд першої інстанції однобічно та упереджено дослідив докази, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про кваліфікацію його дій за умисно вбивство.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Вказує, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані правильно з огляду на знаряддя злочину, кількість, локалізацію та характер заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому. Зазначає, що обвинувачений усвідомлював небезпечний характер своїх дій, що посягають на життя потерпілого, і передбачав, що наслідком таких дій може стати смерть останнього. Тому підстави для перекваліфікації кримінального правопорушення відсутні.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та правильно оцінені.

Свій висновок про умисну спрямованість дій ОСОБА_7 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 в момент заподіяння тілесних ушкоджень, в тому числі рублевих поранень грудної клітини потерпілому, зокрема, суд обґрунтував показаннями самого обвинуваченого, де він зазначив, що між ним та ОСОБА_8 стався конфлікт, в ході якого він завдав останньому численні удари кулаками та ногами по тулубу та голові потерпілого, а також удари сокирою в область грудної клітки останнього.

Такий висновок об`єктивно узгоджується з дослідженими в судовому засіданні протоколами огляду місця події, під час яких на ділянці місцевості в районі будинку АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_8 та було знайдено його труп з ознаками насильницької смерті, а також сокиру, якою було вчинено злочин; висновками судово-медичних експертиз, згідно яких потерпілому було заподіяно рублені рани передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням 3-6 ребер зліва, серцевої сорочки та лівого шлуночка серця, які ускладнились гострою крововтратою, загальним малокрів`ям внутрішніх органів, набряком легенів та головного мозку; показаннями, даними у судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про наявність сварки між потерпілим та обвинуваченим.

В судовому засіданні були ретельно перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він завдав удари сокирою потерпілому, захищаючись від насильства з боку останнього та не мав умислу позбавляти його життя, та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними. Тому доводи апеляційної скарги на необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України не є слушними.

Суд обґрунтовано зазначив, що ці доводи спростовуються показаннями свідків, висновками судово-медичних експертиз, та іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Суд повно і всебічно дослідив зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку з врахуванням знаряддя злочину, механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого, поведінки обвинуваченого, яка передувала вчиненню злочину, відсутності слідів насильства у обвинуваченого, в тому числі ті доведені факти, що удари потерпілому завдавалися ОСОБА_7 з великою силою сокирою у життєво важливі органи, смерть потерпілого настала в проміжок дуже короткого часу (декілька хвилин), правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 саме за ч.1 ст.115 КК України.

З матеріалів справи та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. А тому доводи в апеляційній скарзі щодо однобічності та упередженості судового розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Покарання ОСОБА_7 призначене з додержанням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області