Справа №654/1239/13-к 10.02.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року, якою повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000002 від 20.11.2012 року, № 0000006 від 24.01.2013 року, -
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
Прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду про повернення прокурору обвинувальних актів скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Провадження № 11-кп/784/161/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8

Категорія: поверн-ня обв. акту Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 .

Ухвалою суду обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000002 від 20.11.2012 року, №0000006 від 24.01.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст.307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_19 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_21 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору Херсонської області для виконання вимог, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в ухвалі суду зазначено ті ж підстави повернення обвинувального акту прокурору, що і в ухвалі Скадовського районного суду Херсонської області від 22.02.2016 року, яка скасована ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 31.03.2016 року. Зазначає, що на теперішній час у справі є обвинувальний акт від 21.01.2015 року, в якому висунуте обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 310 КК України. Вважає, що кримінальним процесуальним кодексом не передбачено право суду не приймати наявний у матеріалах кримінального провадження обвинувальний акт з підстав відсутності даних про його прийняття повноважним складом суду. Повернути обвинувальний акт прокурору можливо лише на стадії підготовчого судового засідання, та лише у зв`язку з його невідповідністю вимогам цього Кодексу.

Також, вказує, що в обвинувальному акті від 14.02.2013 року у кримінальному провадженні №0000006 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 фактично сформульовано обвинувачення. Слова «підозрюються», можливо змінити на «обвинувачуються» у порядку ст. 338 КПК України шляхом зміни обвинувачення прокурором. Проте суд, нехтуючи вказаними нормами кримінального процесуального закону, а також розумними строками розгляду справи, прийняв незаконне та необгрунтоване рішення про повернення обвинувальних актів прокурору.

Зазначає, що однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом. У кримінальному провадженні №0000002 закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом відбулось 05.04.2013 року, після чого ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області обвинувальний акт призначено до судового розгляду, а 16.06.2014 року у справі вказаним судом постановлено вирок.

Колегія Апеляційного суду Херсонської області в ухвалі від 20.10.2014 року, яким скасовано вирок Голопристанського районного суду зазначила, що справа підлягає направленню на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки підготовче судове засідання проводилось суддею одноособово, а повторне підготовче судове засідання проведено без участі двох захисників.

З урахуванням наведеного, прокурор вважає, що звернення до суду з обвинувальним актом, як форма закінчення досудового розслідування відбулось ще в квітні 2013 року, після чого справа призначалась до судового розгляду та у ній ухвалювався вирок. Тому, на думку прокурора, розгляд питання про повернення обвинувального акту після скасування апеляційною інстанцією вироку, є неприпустимим.

Прокурор вважає, що прийняття судом рішення про повернення обвинувального акту, у якому вже здійснювався судовий розгляд судом першої та апеляційної інстанції, а також копіювання змісту ухвали Скадовського районного суду від 22.02.2016 року, яка скасовувалась апеляційною інстанцією свідчить про небажання судом прийняти у провадженні остаточне рішення у розумний строк.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції послався на те, що з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000002 від 20.11.2012 року вбачається, що в ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, в яких ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 повідомлено про підозру, а не пред`явлено обвинувачення. Аналогічним чином в обвинувальному акті №0000006 від 24.01.2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 викладено зміст підозри за ч.2 ст. 307 КК України, останнім двом також за ч.1 ст. 309 КК України.
Суд дійшов висновку, що проводити судовий розгляд на підставі обвинувального акту від 21.01.2015 року неможливо, оскільки матеріали справи не містять даних про його прийняття повноважним складом суду у порядку визначеному КПК України. Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області, який в подальшому було скасовано в частині, з призначенням нового судового розгляді зі стадії підготовчого судового засідання, було ухвалено в межах обвинувальних актів №0000002 від 20.11.2012 року та №0000006 від 24.01.2013 року.
Крім того, суд зазначив, що обвинувальний акт №0000002 від 20.11.2012 року має інші недоліки. Так, відповідно до формулювання підозри щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 за ч.3 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками, в т.ч. зазначено «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», хоча дана кваліфікуюча ознака фактично є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 307 КК України. Крім того, відповідно до вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.06.2014 року обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України виправдані і вирок в цій частині набув законної сили. Проте, обвинувальний акт №0000002 від 20.11.2012 року продовжує містити формулювання підозри останнім за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України, що грубо порушує, на думку суду, право обвинувачених на захист.
Також в ухвалі суду зазначено, що формулювання підозри щодо ОСОБА_18 і ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України не містить обставин щодо зберігання ОСОБА_18 та ОСОБА_17 з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів канабісу та смоли канабісу, в той час як останнім інкримінується зберігання з метою збуту наркотичних засобів. Крім того, формулювання підозри щодо ОСОБА_18 та ОСОБА_22 за ч.3 ст.307 КК України, де предметом злочину є особливо небезпечний наркотичний засіб в особливо великому розмірі, а саме канабіс, загальною вагою в перерахунку на суху речовину - 177, 08075 кілограмів та смола канабісу, загальною вагою в перерахунку на суху речовину - 4,56 грамів містить вагу канабісу, без зазначення ваги смоли канабісу (т.24 а.п.22, 24).
Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутність висунутого обвинувачення та його конкретного формулювання, з урахуванням вищевикладених обставин, унеможливлює проведення всебічного та повного судового розгляду.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів на підтримку апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не встановлено порушень норм кримінального процесуального закону, зазначених судом першої інстанції, які унеможливлюють судовий розгляд.

В ухвалі судом першої інстанції зазначено, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення. Проте, даний висновок суду спростовується наступним.

Так, зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст. 338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальних актах містяться встановлені слідством обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень та сформульовано обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 щодо кожного з інкримінованих їм кримінальних правопорушень та їх кваліфікація з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання суду з приводу того, що в обвинувальних актах вказано лише дані про повідомлення про підозру обвинуваченим та виклад фактичних обставин кримінального провадження без формулювання обвинувачення, є безпідставними, а наявність інформації щодо повідомлення про підозру не може бути підставою для повернення обвинувальних актів прокурору.

Також слушними є доводи прокурора з приводу того, що судом безпідставно не прийнято до розгляду обвинувальний акт від 21.01.2015 року з посиланням на те, що матеріали справи не містять даних про його прийняття повноважним складом суду. Так, даний обвинувальний акт зі змінами, датований 21.01.2015 року (т. 29 а.с. 76-102) було прийнято до провадження Цюрупинським районним судом Херсонської області. На виконання вимог ч. 2 ст. 338 КПК України, у відповідності до розписок, що містяться на а.с. 104 в т. 29, даний обвинувальний акт зі змінами був вручений учасникам судового провадження. Наведене спростовує висновки суду з приводу того, що даний обвинувальний акт зі змінами не було прийнято до розгляду повноважним судом. До того ж, даний акт, що не прийнято судом до уваги, містить вказівку саме про пред`явлення обвинувачення, а не про повідомлення про підозру, що мало місце в обвинувальних актах 2012 та 2013 років. Тобто, при зміні обвинувачення, було вжито заходів задля усунення зазначених недоліків.
Так само заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що у кримінальному провадженні № 0000002 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 310 КК України, закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом відбулось 05.04.2013 року, після чого ухвалою Голопристанського районного суду від 15.05.2013 року обвинувальний акт призначено до судового розгляду, а 16.06.2014 року у справі вказаним судом постановлено вирок. Колегія Апеляційного суду Херсонської області в ухвалі від 20.10.2014 року, якою скасовано вирок Голопристанського районного суду зазначила, що справа підлягає направленню на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки підготовче судове засідання проводилось суддею одноособово, а повторне підготовче судове засідання проведено без участі двох захисників. Тому, як вірно зазначено прокурором, звернення до суду з обвинувальним актом, як форма закінчення досудового розслідування, відбулось ще у квітні 2013 року, після чого справа призначалась до судового розгляду та у ній приймалось судове рішення.

Крім того, є необґрунтованими висновки суду з приводу того, що обвинувальний акт №0000002 від 20.11.2012 року має ряд суттєвих недоліків.
Так, твердження суду про те, що формулювання підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України містить невірне посилання на кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб (а.с. 34 т. 24), є безпідставними.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, кваліфікуючими ознаками якого є : вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб і предметом кримінального правопорушення є особливо небезпечний наркотичний засіб в особливо великому розмірі. Аналіз положень ч. 3 ст. 307 КК України свідчить про те, що частина третя даної статті кримінального закону передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цією статті, де й зазначено про дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.
Також є безпідставними висновки суду про те, що даний обвинувальний акт не містить обставин щодо зберігання ОСОБА_18 та ОСОБА_17 з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів канабісу та смоли канабісу, та вказівки про вагу смоли канабісу, оскільки на а.с. 21, 24 в т. 29 в даному акті зазначено про те, що ОСОБА_17 , ОСОБА_18 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК УКраїни, в тому числі незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів канабісу, в особливо великому розмірі загальною вагою в перерахунку на суху речовину 177,08075 кг та смоли канабісу, загальною вагою в перерахунку на суху речовину - 4,56 г.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про те, що, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальних актах відсутнє формулювання обвинувачення, не висунуто обвинувачення та вони мають суттєві недоліки, в зв`язку з чим колегія суддів вважає слушними твердження апелянта про відсутність підстав для повернення прокурору обвинувальних актів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 291, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року, якою обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000002 від 20.11.2012 року, № 0000006 від 24.01.2013 року повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3