Дата документу 02.12.2016

Справа № 334/7227/16-к
Провадження № 1-кп/334/504/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004739 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Енергодар, має повну середню освіту, неодруженому, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

31.07.2016 року, близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку 2в по вул. Металургів в м. Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_5 , відкрито заволодів мобільним телефоном «Nокіа Е66» вартістю 500 гривень, та гаманцем, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, всього на загальну суму 800 гривень, та втік з місця пригоди з викраденим майном, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 31.07.2016 року, близько 00 години 30 хвилин він, знаходячись поблизу будинку 2в по вул. Металургів в м. Запоріжжя, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_5 , заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном «Nокіа Е66» та гаманцем, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, та втік з місця пригоди з викраденим майном.
Обвинувачений просив суд суворо його не наказувати, оскільки свою вину, у пред`явленому обвинуваченні, визнав повністю, щиро кається.

У судовому засіданні потерпілий пояснив, що 31.07.2016 року, близько 00 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку 2в по вул. Металургів в м. Запоріжжя, в результаті конфлікту, з невідомою йому особою, остання завдала йому удар, в результаті якого він впав на землю, а обвинувачений скориставшись цим, забрав у нього мобільний телефон та гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, та втік з місця скоєння злочину.
Також потерпілий зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у нього не має.
Показання обвинуваченого та потерпілого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що обвинуваченим скоєно умисний злочин середньої тяжкості, той факт, що він має на утриманні неповнолітню дитину, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.
Цивільний позов не заявлений.
Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання, за ч.1 ст.186 КК України, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Nокіа» та гаманець повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення
Суддя: ОСОБА_1 .