УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/1139/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 309 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин скоєння злочину, доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ОСОБА_9 відповідно до ч.1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказує, що місцевий суд покладаючи на засудженого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, застосував редакцію закону, який на даний час змінено.
Вироком суду
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
засуджено за ст. 309 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, зобов`язавши його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 660,30 грн.
Згідно вироку суду, 20.09.2016 року близько 06:00 години ОСОБА_9 , перебуваючи на початку вулиці Житомирська в м. Андрушівка Житомирської області, на тротуарі поруч з будинком № 4 виявив білий поліетиленовий мішок з рослинною сумішшю зеленого кольору. Оглянувши вміст білого поліетиленового мішка, та пересвідчившись за характерними зовнішніми ознаками, що рослинна суміш зеленого кольору є наркотичним засобом - коноплею, ОСОБА_9 знайдений білий поліетиленовий мішок з сумішшю привласнив собі для власних потреб, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.
20.09.2016 року о 16:00 годині працівниками поліції Андрушівського відділення поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, поруч з кафе «Привітне», по вул. Житомирська, 12 в м. Андрушівка Житомирської області під час поверхневого огляду особистих речей та одягу ОСОБА_9 виявлено та вилучено білий поліетиленовий мішок з рослинною сумішшю зеленого кольору, яку він зберігав для власних потреб без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 2/990 від 24.10.2016 року рослинна суміш зеленого кольору вилучена в ОСОБА_9 має ботанічні ознаки рослин роду коноплі, містить основний психоактивний компонент коноплі - тетрагідроканнабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом, обіг якого заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 115,871 г.
Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» КАНАБІС /МАРИХУАНА/ віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора в підтримання апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 309 КК України кваліфіковані правильно.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.
Разом з тим, доводи апелянта про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Так, на підставі ст. 75 КК України, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік, місцевий суд, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язав останнього повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» №1492-VIII від 07.09.2016 року, який набув чинності 08.10.2016 року, ст. 76 КК України викладено у новій редакції.
Так, п.2 ч.1 ст. 76 КК України передбачено обов`язок засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України передбачено покладання на засудженого додаткового обов`язку - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Але, всупереч викладеному, місцевий суд не звернув увагу на нову редакцію закону та зобов`язав обвинуваченого ОСОБА_9 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати з межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, тобто застосував положення статті 76 КК України, які на дату постановлення вироку вже не діяли.
Таким чином, судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині зобов`язання ОСОБА_10 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію, що є підставою для зміни вироку суду у цій частині.
Згідно п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 4 частини 1 статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
На підставі викладеного, вирок суду в частині покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині зобов`язання ОСОБА_9 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_9 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: