УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 Кримінального кодексу України.

Відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді на стадії досудового розслідування обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.12.2016, який в подальшому було продовжено ухвалою суду від 05.12.2016. Строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 02.02.2017, однак кримінальне провадження ще не розглянуто, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання щодо доцільності продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Процесуальний прокурор у судовому засіданні просив продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечували, оскільки прокурором не доведено ризиків, передбачених КПК України, які б продовжували існувати на даний час.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Учасниками процесу не було подано суду клопотань про зміну запобіжного заходу. В цей же час, у судовому засіданні захисник обвинуваченого висловила думку щодо недоцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні двох злочинів, один з яких є тяжким, за яким законом передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі.
За даними Реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який ним було порушено, внаслідок чого обвинуваченого було оголошено у розшук.
За таких обставин, суд доходить висновку щодо наявності відносно ОСОБА_4 ризику переховування від суду.
При цьому, захисником та обвинуваченим не надано будь-яких доказів зменшення чи відсутності вказаного ризику.

Також в порядку ст. 178 КПК України судом враховується тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, репутацію обвинуваченого, та інші обставини.

Так, ОСОБА_4 є особою працездатного віку, скарг за станом здоров`я не має, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Відповідно до наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем військової служби. ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з мамою, неповнолітнім братом, бабусею та дідусем. За місцем проживання характеризується позитивно.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_4 загрожує покарання від 5 до 10 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 408 КК України, та від 2 до 5 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 407 КК України. Доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може утримуватися у слідчому ізоляторі, суду не на надано. Даних про те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи або навчання, немає.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи, у т.ч. й домашній арешт, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 Кримінального кодексу України з 1 лютого 2017 року до 1 квітня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 лютого 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 2 лютого 2017 р. о 9:00 год.
Суддя ОСОБА_1