Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/270/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, який до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

*24.07.1984 року Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 19 - ч .4 ст. 81 КК УРСР до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 05.02.1989 по відбуттю строку покарання;

*13.12.1990 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 194 КК УРСР до 6 місяців виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в прибуток держави;

-17.03.1992 року Кіровоградським обласним судом за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в прибуток держави;

*17.10.1994 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 43, ст. 14 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, з примусовим лікуванням від наркоманії. Звільнений 22.10.1996 по відбуттю строку покарання;

*24.02.1999 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 45 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 200 гривень;

-17.04.2003 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.11.2011 по відбуттю строку покарання;

- на даний час відбуває покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК

України з урахуванням змін відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року у виді 5 років позбавлення волі,

відмовлено у задоволення клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.

Рішення мотивовано тим, що вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289; ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців (а.о.с. 20-21).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року було змінено в частині призначеного судом покарання та призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.о.с. 25-26).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.09.2013 року до набрання вироком законної сили, а саме до 13.03.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 31).

З урахуванням вказаних судових рішень на час розгляду клопотання засуджений відбув 3 роки 10 місяців 20 днів строку призначеного покарання.

Отже, на день розгляду клопотання засуджений відбув дві третини строку покарання призначеного останньому судом за вчинення умисних тяжких злочинів (ст. 12, ст. 24 КК України).

До відбуття засудженим строку призначеного покарання на час розгляду клопотання залишилося - 1 рік 1 місяць 10 днів.

Судом зазначено, що засуджений є працездатним з обмеженням та протягом строку відбування покарання неодноразово знаходився на лікуванні та навчався, при цьому засуджений проявляє негативне ставлення до праці, уникає виконання робіт із самообслуговування та благоустрою установи, що не засвідчує успішності процесу виправлення засудженого.

Засуджений за час відбування покарання сумлінним прагненням до навчання зарекомендував себе позитивно. Засуджений систематично порушує встановлений порядок відбування покарання, участі у суспільному житті установи виконання покарань не приймає. Така поведінка засудженого не засвідчує його виправлення та перевиховання, його поведінка не є позитивним прикладом для інших засуджених.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просила викликати для допиту особу, яка надавала характеристику на засудженого, допитати в режимі відеоконференції з установою, осіб які мешкають у бараку з засудженим та скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2017 року, ухвалити рішення про задоволення клопотання засудженого.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не враховано тривале навчання та отримання професії засудженим в умовах відбуття покарання, стан здоров`я та тривалість стаціонарного лікування, відсутність доказів на ухилення ним від праці та відсутність доказів щодо створення умов адміністрацією для працевлаштування особи з урахуванням його стану здоров`я. З матеріалів справи не вбачається доказів щодо призначення

засудженого на будь-які роботи з урахуванням його хвороби.

З матеріалів особової справи графіку черговості залучення засудженого до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених не вбачається, як і ухилення засудженого від таких робіт.

Також вказала, що з матеріалів справи не вбачається, що установою були створені умови для праці хворої особи і він від неї відмовився з урахуванням належності та допустимості доказів, якими суд зобов`язаний був обґрунтувати свої висновки. З матеріалів справи вбачається, лише що на протязі тривалого терміну засуджений навчався та здобув відповідну професію, лікувався та погашені стягнення. Відповідні умови для навчання та лікування установою створено.

Судом не враховано також пояснення засудженого щодо добровільного надання грошових коштів на закупівлю адміністрацією установи краски для ремонту бараків.

Суд, також не з`ясував у засудженого його ставлення щодо скоєного злочину та планів у разі задоволення клопотання судом, що свідчить про однобічність та упередженість суду до засудженого. Вважає, що суд поверхнево дослідив обставини справи та безпідставно відмовив у задоволенні клопотанні засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив всебічно розглянути його скаргу, оскаржувану ухвалу скасувати та винести законне справедливе рішення звільнивши його умовно-достроково.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в установі роботи практично немає тим більше для людей з обмеженими можливостями. Звертає увагу на те, що він більше року перебував на лікуванні в Райківській ВК №73. На даний час стан його здоров`я погіршується, що підтверджують медичні довідки, а саме, що на даний час він є обмежено працездатним.

Вказав, що суд не захотів вислухати його думку стосовно того, що він не був працевлаштований не тому, що не хотів працювати, а тому, що людей які мають обмежене працевлаштування неможливо працевлаштувати.

Вказав, що здобув професію, приймав активну участь у житті навчального закладу і по мірі можливостей за станом здоров`я допомагав у ремонтах та благоустрою ПТУ, має заохочення директора навчального закладу, але перебуваючи в чергове на лікуванні його не встигли приєднати до особової справи.

Звертає увагу на те, що стягнення, які були раніше ним погашені.

Характеристику, якою його охарактеризував начальник відділення вважає протизаконною та видуманою, оскільки він завжди має охайний вигляд, тумбочка і ліжко завжди зразкові, з іншими засудженими ніколи не було ніяких спорів, ніколи нікого не ображав поганими словами. Вказав, що у начальника відділенні упереджене ставлення.

Заслухавши доповідача, захисника засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляції, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляцій, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновків, що апеляція підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Із матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289; ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців (а.о.с. 20-21).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року було змінено в частині призначеного судом покарання та призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.о.с. 25-26).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.09.2013 року до набрання вироком законної сили, а саме до 13.03.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 31).

З урахуванням вказаних судових рішень на час розгляду клопотання засуджений відбув 3 роки 10 місяців 20 днів строку призначеного покарання.

Отже, на день розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений відбув дві третини строку покарання призначеного останньому судом за вчинення умисних тяжких злочинів (ст. 12, ст. 24 КК України).

Відмовляючи у застосуванні відносно засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення, на переконання колегії суддів суд першої інстанції припустився помилки, оскільки ОСОБА_8 дійсно є працездатним з обмеженням, протягом строку відбування покарання неодноразово знаходився на лікуванні, а саме з 14.01.2015 року по 14.08.2015 рік, з 04.01.2016 року по 04.06.2016 рік та з 18.09.2016 року по 14.12.2016 рік засуджений перебував на лікуванні в Райківській ВК (№ 73) Житомирської області. За час перебування в установі заохочень та стягнень не мав.

Незадовільний стан здоров`я засудженого також підтверджується довідкою медичної частини Кіровоградської ВК №6 (а.к. 31). ОСОБА_8 є обмежено працездатним.

Відповідно до статті 123 КВК України ОСОБА_8 брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». З 01.09.2014 року по 14.05.2015 рік навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професію «Слюсар-ремонтник». 14.05.2015 року отримав свідоцтво Серія 12 СВ № НОМЕР_1 про закінчення Кіровоградського навчального центу № 6 і здобув професію «Слюсар-ремонтник» третього розряду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі перевірив наявність в матеріалах особової справи доказів ухилення ОСОБА_8 від праці, оскільки дані докази в матеріалах особової справи відсутні.

Так, засуджений за час відбування покарання мав п`ять стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання, разом з тим, дані стягнення в установленому законом порядку на час розгляду клопотання судом першої інстанції погашені. Крім того, апеляційний суд бере до уваги показання допитаного у судовому засіданні апеляційної інстанції відрядного який вказав, що на цій посаді працює місяць. Разом із тим, засуджений за цей час проявив себе з позитивної сторони, охайний, койко-ліжко утримує у чистоті. У зв`язку із хворобою, оскільки є обмежено працездатним не залучається до робіт.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , які викликані тим, що на момент звернення до суду з клопотанням, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні реального покарання у виді позбавлення волі. Крім того засуджений хворіє на рід тяжких хронічних хвороб у тому числі, туберкульому та екзему із загостренням.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2017 року, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року та зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року, з не відбутим строком покарання 11 місяців 14 днів.

За таких обставин, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року та зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289; ч. 1 ст. 70 КК України - скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року та зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 , засудженого вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року та зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року від покарання умовно-достроково на 11 місяців 14 днів.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4