Справа № 128/3443/16-к
Провадження №11-кп/772/180/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000725 за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року, яким затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 від 27 вересня 2016 року, та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента Вінницького транспортного коледжу, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих доходів мінімумів громадяни, що складає - 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн.
Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 2101», жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому, повернуто в повне розпорядження ОСОБА_9 .
Стягнуто з ОСОБА_10 згідно ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави витрати на залучення експертів на суму 1122,19 грн.
Міра запобіжного заходу не обиралась до вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

25.05.2016 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_10 зайшов на територію домоволодіння свого знайомого ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у власних інтересах, однак виявив його відсутність за місцем проживання. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_10 побачив на подвір`ї автомобіль марки «ВАЗ 2101», жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_9 . В подальшому, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 таємно, шляхом вільного доступу, через відкриті водійські дверцята проник до салону автомобіля. Після чого, взявши ключі у салоні автомобіля, не маючи прав на користування транспортним засобом, без відома і всупереч волі його власника ОСОБА_9 запустив двигун транспортного засобу, отримавши тим самим можливість керувати автомобілем та забезпечити його рух, незаконно заволодів автомобілем і залишив місце вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_10 завдав ОСОБА_9 матеріального збитку відповідно до висновку експерта №207 від 24.06.2016 на суму 16560 грн.

Заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити у частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У мотивувальній частині вироку вказати про застосування вимог ст. 99 КК України при призначенні неповнолітньому ОСОБА_11 покарання у виді штрафу. Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 289 КК України та на підставі ст. 99 КК України до покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У решті вирок залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_11 покарання у виді штрафу у розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не вказав на підставі якої норми закону призначив неповнолітньому обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за обставин викладених у вироку є правильними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються.

Одночасно, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» судам слід мати на увазі, що при розгляді справ про злочини неповнолітніх вони повинні неухильно забезпечувати виконання вимог матеріального і процесуального законів, якими врегульовано порядок, умови та підстави притягнення неповнолітніх до кримінальної відповідальності і визначено гарантії їхніх прав та законних інтересів.
При провадженні у таких справах судам необхідно керуватись як загальними положеннями Кримінально-процесуального і Кримінального кодексів України, так і спеціальними нормами, які визначають попередній і судовий розгляд цих справ та особливості кримінальної відповідальності і покарання неповнолітніх (розд. XV Загальної частини КК України).
Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Санкцією ч. 1 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.
Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_11 покарання у виді штрафу у розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не вказав на підставі якої норми закону призначив неповнолітньому обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі.
Згідно вимог ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Розмір штрафу, в тому числі за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Даних вимог закону та рекомендацій Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції не дотримано, оскільки у вироку відсутні посилання на спеціальну норму, а саме ст. 99 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_10 змінити.

У мотивувальній частині вироку вказати про застосування вимог ст. 99 КК України при призначенні неповнолітньому ОСОБА_10 покарання у виді штрафу.
Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 289 КК України та на підставі ст. 99 КК України до покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення, у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно оригіналу.
Суддя: