Справа № 382/172/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/600/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей не має, із середньою освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України, звільнено його від відбуття покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано його періодично з`являтися на реєстрацію до Яготинського районного відділу пробації за місцем проживання.

Речові докази, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області 07 грудня 2016 року, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , причіп до легкового автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 , 26 металевих частин, 2 балони з киснем, газовий балон, шланги, різак, редуктор, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, конфісковано на користь держави.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

03 грудня 2016 року в період з 10 години по 13 годину ОСОБА_8 діючи таємно, шляхом вільного доступу спільно із ОСОБА_9 та. ОСОБА_10 найнявши їх як працівників для виконання робіт, яким не було достовірно відомо про наміри ОСОБА_8 на вчинення викрадення майна, яких він ввів в оману, і які вважали, що діють правомірно, проник на територію, належну товариству з обмеженою відповідальністю «Обрій», що в с. Кулябівка Яготинського району Київської області.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діяльністю ніхто не спостерігає, за допомогою газобалонного обладнання, здійснив розпил водонапірної башти на частини, загальною вагою 480 кг.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4/122 від 23 січня 2017 року утилізаційна вартість чорного металу загальною вагою 480 кг становить 2236 гривень 80 копійок.

Однак довести свій злочинний задум до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки цього ж дня був затриманий працівниками Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок змінити та викласти абзац резолютивної частини в наступній редакції: ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбуття покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно ч.1 ст.76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016 року) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Проте, всупереч вимогам вказаної норми суд першої інстанції поклав на ОСОБА_8 лише один обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення долі речових доказів та повернути автомобіль ВАЗ-21051 д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 , два балони з киснем, газовий балон, шланги, різак, редуктор законному володільцю ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що автомобіль ВАЗ-21051 д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований та належить на праві власності батьку свідка ОСОБА_9 ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причіп д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований та належить на праві власності тітчиному чоловіку ОСОБА_12 , який теж помер. Автомобіль марки «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , причіп до легкового автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2 , два балони з киснем, газовий балон, шланги, різак, редуктор перебувають у законному користуванні та володінні свідка ОСОБА_9 . Оскільки вказане майно не визнане знаряддям злочину, а лише речовими доказами, суд першої інстанції у відповідності до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України повинен був повернути його законному володільцю ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав власну апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційна скарга обвинуваченого частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК Українипідтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегією суддів встановлено допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Виходячи із положень ч.1 ст.76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016 року) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається із оскаржуваного вироку суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 застосував положення ст.ст.75,76 КК України, та поклав на обвинуваченого лише один обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року №1492-VIII, передбачене безальтернативне покладення на засудженого обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказані зміни набрали чинності 08.10.2016 року, тобто до моменту вчинення ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення та ухвалення відносно нього вироку. Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_8 необхідно зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із п.1 ч.9 ст.100 КПК України вбачається, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

У відповідності до абз. 9 п.2 ч.4 ст.375 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку речові докази, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області 07 грудня 2016 року, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , причіп до легкового автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 , 26 металевих частин, 2 балони з киснем, газовий балон, шланги, різак, редуктор, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, конфісковано на користь держави.

Із матеріалів кримінального провадження видно, що згідно облікової картки приватного АМТ від 10.12.2016 року власником автомобіля марки «ВАЗ 21051», бежевого кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_11 (т.1, а.п.41), згідно облікової картки приватного АМТ від 10.12.2016 року власником причепу до легкового автомобіля, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_12 (т.1, а.п.42).

Постановою старшого слідчого СВ Яготинського ВП ОСОБА_13 автомобіль марки «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , причіп до легкового автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 було приєднано до матеріалів даного кримінального провадження, як речові докази (т.1, а.п.65).

Враховуючи те, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_11 , який є батьком свідка ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 , який є чоловіком тітки свідка ОСОБА_9 , померли, вони не знали і не могли знати про незаконне використання належного їм майна.

Оскільки обвинуваченим та свідком ОСОБА_9 не було надано доказів, що підтверджують право власності та/або користування свідка ОСОБА_9 автомобілем марки «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , та причепом до легкового автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2 , апеляційний суд приходить до висновку, що вказане майно підлягає поверненню його законним власниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та пояснює, що згідно ч.12ст.100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

Із огляду на те, що докази, які б підтверджували право власності свідка ОСОБА_9 на 26 металевих частин, 2 балони з киснем, газовий балон, шланги, різак, редуктор, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, відсутні в матеріалах кримінального провадження та не були надані учасниками процесу, колегія суддів вважає не обґрунтованими вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в частині повернення вказаного майна свідку ОСОБА_9 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, апеляційна скарга обвинуваченого - частково, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Викласти абзац резолютивної частини вироку в наступній редакції: ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбуття покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області 07 грудня 2016 року повернути власникам:

- автомобіль марки «ВАЗ 21051», бежевого кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 ;

- причіп до легкового автомобіля, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Головуючий:

Судді: