Справа № 603/159/17
Провадження № 1-кп/603/31/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 09.02.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіти загальної середньої, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
14.12.2016 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку громадянки ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , у якому на той час перебувала остання, та з якою ОСОБА_3 вів розмову, в нього виник злочинний намір направлений на викрадення наявного на столі в кухні даного будинку мобільного телефону (смартфона) «myPhone Pocet» у пластмасовому корпусі чорного кольору, імеі1 якого: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння неналежним йому майном мобільним телефоном (смартфоном) «myPhone Pocet» у пластмасовому корпусі чорного кольору, імеі1 якого: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , відповідно подальшим збагаченням, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, перебуваючи в кухні будівлі АДРЕСА_1 близько 10 год. 14.12.2016 року, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, так як власник ОСОБА_5 у той момент вийшла з будівлі на подвір`я свого домогосподарства, ОСОБА_3 діючи таємно вчинив крадіжку мобільного телефону (смартфону) «myPhone Pocet» у пластмасовому корпусі чорного кольору, імеі1 якого: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1299 грн., у якому містилась картка невідомого мобільного оператора потерпілому, з невідомим їй абонентським номером, оскільки дана картка була подарованою з бонусними грошовими коштами на її рахунку, що для ОСОБА_5 матеріальної цінності не становить, який знаходився на столі в кухні.
З викраденим майном, належним ОСОБА_5 , ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину будинок АДРЕСА_1 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 1299 грн.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
23.02.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , який на той час перебував у такому процесуальному статусі з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 в угоді зобов`язався відшкодувати завдану злочином майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 у розмірі 1299 грн. до 15.03.2017 року.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Приписами ст. 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються відомості про: сторін укладення угоди; формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація, істотні для відповідного кримінального провадження обставини; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від покарання з випробуванням; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
За змістом угоди, яку було надано до суду з обвинувальним актом, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме підозрюваного ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , формулювання підозри, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , зазначено дії, які ОСОБА_3 зобов`язаний вчинити на користь потерпілої, а саме відшкодувати завдану злочином майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 1299 грн. до 15.03.2017 року, також узгоджене покарання у виді громадських робіт.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 23.02.2017 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 09.02.2017 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 23 лютого 2017 року покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1