Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Постановою заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва для розслідування даного провадження створено слідчу групу та визначено місце проведення досудового розслідування третій слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, розміщений у приміщенні за адресою: м. Київ, Каунаська, 3в, що знаходиться у Дніпровському районі міста Києва.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 упродовж 2006-2012 років у рівних долях володіли активами 22 компаній аграрної спрямованості: ТОВ «Агрейн Менеджмент», ТОВ «Агрейн Транс», ТОВ «Агрікор Холдинг», ТОВ «Агрістейт», ТОВ «Агровіт» (34334001), ТОВ «Агропрайм Холдинг», ТОВ «Агросет», ПП «Соєва Сфера», ТОВ «Сервіс Грейн», ТОВ «Елеватор Агро», ТОВ «Сантагро», СТОВ «Добробут», ПСП «Нива», ТОВ «Агрофірма «Рассвет», ТОВ «Мілл Агро», ТОВ «Прайм Лайн Елеватор», ТОВ «Агропромислова фірма «Дніпро», ДП «Агрофірма «Іскра», ТОВ «Прилуцьке Племпідприємство», ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів», ТОВ «Агростем», ТОВ «Агрейн Трейдинг» - група компаній «Агрейн»), фактичне управління групою компаній здійснювалось ОСОБА_6 та підконтрольними йому особами.
З метою впорядкування (реструктуризації) групи компаній «Агрейн», за рекомендацією консалтингової фірми «Делойт енд Туш ЮСК» у 2011 році розпочато реструктуризацію компаній шляхом створення холдингової компанії та чотирьох субхолдингових компаній, шляхом укладення договорів купівлі-продажу.
На виконання вищевказаних рекомендацій консалтингової фірми «Делойт енд Туш ЮСК» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у 2012 році створено холдингову компанію Agrein Holding Limited, акції якої опосередковано належали у рівних долях: 50 % ОСОБА_5 та 50 % - ОСОБА_6 та субхолдингові компанії: Agrein Finance Limited, Agrein Management Limited, Agrein Investments Limited, Agrein Overseas Limited, корпоративні права яких сконцентровано на компанії Agrein Holding Limited.
Вказаними компаніями-нерезидентами мали бути придбані корпоративні права вищевказаних 22 сільськогосподарських підприємств.
При цьому, ОСОБА_5 довірила ОСОБА_6 бути керуючим партнером спільного бізнесу та оформити номінальними власниками бізнесу фізичних та юридичних осіб, що були йому підконтрольні.
Так, на момент створення Agrein Holding Limited, українські підприємства були оформлені на номінальних власників, підконтрольних ОСОБА_6 а саме: ТОВ «ВАЙЗ КОІН», ТОВ «ГОЛДЕН ТРІДЛ», ТОВ «КАРЕНСІ КЛІК», ТОВ «ЛІД ЛАЙН», ТОВ «УЕЛС ХАУС», ТОВ «СТРІМЗ КЕПІТАЛ», а також на фізичних осіб, якими у серпні 2012 року відступлено корпоративні права (відчужено частки) у 22 вищевказаних українських компаніях на користь компаній-нерезидентів Agrein Finance Limited, Agrein Management Limited Agrein Investments Limited, Agrein Overseas Limited, що входять до холдингу «Агрейн».
Зазначене відступлення мало відбутися шляхом виконання договорів купівлі-продажу корпоративних прав.
Однак, наприкінці 2012 на початку 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник корпоративний конфлікт, який полягає у ненаданні останнім та підконтрольними йому особами ОСОБА_5 інформації щодо фінансово-господарської діяльності їх бізнесу, недопущенні останньої до приміщень суб`єктів господарювання, в яких здійснювалась основна бухгалтерська та управлінська діяльність групи компаній «Агрейн».
Неправомірними діями ОСОБА_6 та підконтрольних йому осіб відбулося усунення ОСОБА_5 від будь-якого доступу до аграрного бізнесу а також неправомірне заволодіня чаcткою ОСОБА_5 у спільному бізнесі, що призвело до заподіяння ОСОБА_5 шкоди в особливо великих розмірах.
Для здійснення протиправного заволодіння часткою корпоративних прав та майна ОСОБА_5 було задіяно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших невстановлених, на даний час досудовим розслідуванням, осіб яки вступили у злочинну змову з ОСОБА_6 .
Заволодіння часткою ОСОБА_5 відбулося шляхом підроблення документів, унеможливлення проведення оплати по договорам купівлі-продажу часток, та з використанням формальних судових рішень у господарських спорах в семи областях України, сторони яких (як позивачі так і відповідачі) були підконтрольні ОСОБА_6 . Зазначені дії унеможливили здійснення реструктуризації, погодженої співвласниками групи компаній «Агрейн» ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) та розробленої консалтинговою фірмою «Делойт енд Туш ЮСК.
Згідно матеріалів проведеної авторознавчої експертизи в даних судових справах позови є тотожними між собою, складені одними і тими ж людьми, а судові рішення складено шляхом переписування позовних заяв із збереженням конструкцій мови, форми і змісту словесних обертів.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 та інших осіб, що діяли з ним у зимові в липні 2016 року відбулося переоформлення корпоративних прав 19 компаній групи «Агрейн» на ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», корпоративні права якого належать ТОВ "КОРІСТЕР", яке фактично підконтрольне ОСОБА_6 .
Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , використовуючи підконтрольних йому осіб, заволодів частками ОСОБА_5 в групі компаній «Агрейн», загальна вартість яких згідно висновку ХНДІСЕ складає 1 598 555 002, 5 грн.
26 грудня 2016 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
27 грудня 2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року надано дозвіл на проведення обшуку в приміщеннях:
-за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення грошових коштів, цінностей, майна, що могли бути здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
26 грудня 2016 року на підставі зазначеної ухвали проведено обшук в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . В ході обшуку виявлено і вилучено в тому числі наступне майно: прозорий поліетиленовий пакет типу файл «А4», який опечатаний биркою «СЛІДЧИЙ ВІДДІЛ ДЛЯ ДОКУМЕНТІВ», на якій зазначено дата місце та предмети, які вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку працівниками прокуратури м. Києва у квартирі АДРЕСА_2 .
Проведеним органом досудового розслідування оглядом встановлено, що зазначений поліетиленовий пакет містить грошові кошти, а саме:
1. Грошові кошти у сумі 1 000 доларів США з наступними серіями та номерами:
? 4 купюри номіналом по 100 доларів США: KB60785072L, KF38623794C, KL4852331C, KL95461422A;
?12 купюр номіналом по 50 доларів США: IA24530402A, IB65394625B, IB73308843B, IB 05659267B, EL17255166A, EF07215345A, IF11103272A, GB36636007A, EK01198272*, JA0908889A, MJ02458594A, IB40745337A.
2. Грошові кошти у сумі 6 785 Євро з наступними серіями та номерами:
Зазначені грошові кошти було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.
Органом досудового розслідування встановлено, що вилучене в ході обшуку майно є речовим доказом у кримінальному проваджені, про що складено відповідну постанову від 27.12.2016 року.
Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 5 000 900 000 (п`ять мільярдів девятьсот тисяч гривень) . Крім того, остання звернулась до органу досудового розслідування із клопотанням про вжиття заходів до забезпечення її цивільного позову, шляхом внесення клопотання про арешт майна.
Розмір шкоди, що заподіяна ОСОБА_5 є співмірним з вартістю майна, яке належить арештувати.
Санкція ч.5 ст.191КК України визначає конфіскацію майна як обов`язків вид покарання.
Таким чином у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що за результатами кримінального провадження суд може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які б порушували інтереси держави або порушували загальні засади кримінального провадження чи істотно порушували права особи, на теперішній час не встановлено.
В судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити дане клопотання з підстав викладених у ньому.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідально до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
В рамках вказаного кримінального провадження прокурор та слідчий просять накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку та огляду.
Згідно ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно негайно має бути повернуте особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч 2. ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
В ст. 98 КПК України зазначено, що предмети, які були об`єктом протиправних дій, є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, законодавцем чітко встановлено, що речовими доказами є отримані у встановленому законом порядку предмети, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі сліди злочину, або були об`єктами злочинних дій, або з`явилися у результаті вчинення кримінального правопорушення, а також гроші та цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, а саме майно, що було об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Органом досудового розслідування встановлено, що вилучене в ході обшуку майно є речовим доказом у кримінальному проваджені, про що складено відповідну постанову від 27.12.2016 року.
Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 5 000 900 000 грн (п`ять міл`ярдів гривень дев`ятсот тисяч гривень). Крім того, остання звернулась до органу досудового розслідування із клопотанням про вжиття заходів до забезпечення її цивільного позову, шляхом внесення клопотання про арешт майна.
Розмір шкоди, що заподіяна ОСОБА_5 є співмірним з вартістю майна, яке належить арештувати.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у випадку, передбаченому п.3 частин другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосування до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Санкція ч.5 ст.191 КК України визначає конфіскацію майна як обов`язків вид покарання.
Таким чином у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що за результатами кримінального провадження суд може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які б порушували інтереси держави або порушували загальні засади кримінального провадження чи істотно порушували права особи, на теперішній час не встановлено.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Надані суду матеріали, якими обґрунтовується клопотання про накладення арешту на майно, містять докази того, що вилучені під час обшуку речі та документи містять відомості про обставини вчинення розслідуваного злочину, були знаряддям вчинення вказаного злочину, зберегли на собі його сліди, містять відомості про, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були об`єктом кримінально-протиправних дій, або здобуті злочинним шляхом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий судя,-
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме на грошові кошти у сумі 1 000 доларів США з наступними серіями та номерами:
? 4 купюри номіналом по 100 доларів США: KB60785072L, KF38623794C, KL4852331C, KL95461422A;
?12 купюр номіналом по 50 доларів США: IA24530402A, IB65394625B,IB73308843B, IB 05659267B, EL17255166A, EF07215345A, IF11103272A, GB36636007A, EK01198272*, JA0908889A, MJ02458594A, IB40745337A.
2. Грошові кошти у сумі 6 785 Євро з наступними серіями та номерами:
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1