Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________27.02.2017
Справа № 490/1486/17
н/п 1-кп/490/491/2017
У Х В А Л А
24 лютого 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши подане з метою забезпечення судового провадження щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0003244 клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 25 лютого 2017 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом на 60 діб.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор послався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, ніде не працює та не навчається, не має міцних соціальних зв`язків, йому відоме місце проживання потерпілої, а тому ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечували, однак просили змінити умови застосування цього запобіжного заходу шляхом скасування заборони цілодобово залишати місце проживання і надання дозволу ОСОБА_4 залишати квартиру у денний час доби, посилаючись на те, що обвинувачений працює на бойні і йому необхідно відвідувати місце роботи.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжний захід, застосований до обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує такий строк, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не працює та не навчається, є неодруженим, дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, йому відоме місце проживання потерпілої.

Наведені вище обставини у сукупності з суворістю покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі доведення винуватості останнього в інкримінованому йому злочині, вказують на наявність ризику його переховування від суду, ризику його незаконного впливу на потерпілу та ризику вчинення ним нових аналогічних злочинів.

Ці ризики були враховані слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу і станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

Таким чином, під час розгляду зазначеного вище клопотання прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, менш суворого ніж домашній арешт, що відповідно до ст.ст. 181, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під домашній арештом.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну умов застосування домашнього арешту, то посилання на факт наявності в обвинуваченого місця роботи є голослівним, оскільки ніяких доказів на підтвердження такого факту суду не надано.

За такого, враховуючи тяжкість злочину, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 194, 199, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 з умовами застосування та обов`язками, визначеними ухвалою від 28.12.2016 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 , продовжити до 24 квітня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: