печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОСВ ГСУ НП ОСОБА_5 , яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000216,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_5 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якої зазначив наступне.
Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 13.01.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,з фабулою , що у період 2012-2015 років директор КЦСА та інші ,серед яких зазначена ОСОБА_4 за попередньою змовою вчинили розкрадання бюджетних коштів .Однак ,старший слідчий ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 під час звернення з клопотанням до суду про надання дозволу на обшук не надав ніяких про те що у відповідності до наказу №95 департаменту соціальної політики ОСОБА_4 призначена на посаду начальника відділу фінансового контролю та аудиту 03.03.2015 року , а тому будь які звинувачення і докази про попередню змову у період 2012-2015 р.р. є безпідставними.
23.11.2016 р. в рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 18.11.2016 року було проведено обшук в квартири за адресою : АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 . Заявник зазначає , що обшук був проведений з порушенням КПК України , оскільки обмежив ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи , у правової допомозі. Також старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 ,який проводив обшук , вилучив комп`ютерну техніку останньої а саме ноутбук Lenovo ideapad з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього, що не відповідає викладеному в ухвалі слідчого судді, де зазначено що слідчий суддя не вбачає підстав для надання дозволу на відшукання та вилучення ком`ютерної техніки ;а також були вилучені блокнот із записами салатового кольору; блокнот із записами чорного кольору із текстом станом на 01 листопада 2016 року; телефон Meizu imei НОМЕР_1 ; сім карта оператора Київстар НОМЕР_2 та акумуляторна батарея, . Проте, як зазначено у скарзі, про те, що на вилучене майно був накладений арешт в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України не відомо , що свідчить про безпідставне утримання органом досудового розслідування вказаного майна. .
Посилаючись на викладені обставини, заявник ставить питання про визнання протиправною бездіяльність старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 щодо неповерненню тимчасово вилученого майна та зобов`язання старшого слідчого в ОСВ ГСУ НП ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000216 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучені речі та майно в ході обшуку 23 листопада 2016 року, а саме: ноутбук білого кольору марки Lenovo ideapad з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього; блокнот із записами салатового кольору; блокнот із записами чорного кольору із текстом станом на 01 листопада 2016 року; телефон Meizu imei НОМЕР_1 ; сім карта оператора Київстар НОМЕР_2 та акумуляторну батарею.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 . П доводи скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд скарги, представник органу досудового розслідування, бездіяльність співробітників якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування, бездіяльність співробітників якого оскаржується, на підставі наданих заявником ОСОБА_3 матеріалів.
Слідчий суддя, заслухавши заявника , дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 13.01.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України ,з фабулою , що у період 2012-2015 років директор КЦСА та інші ,серед яких зазначена ОСОБА_4 за попередньою змовою вчинили розкрадання бюджетних коштів .
23.11.2016 р. в рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 18.11.2016 року було проведено обшук в квартири за адресою : АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 ..
В результаті проведення обшуку були вилучені речі згідно протоколу обшуку від 22.11.2015 р. разом,зокрема ноутбук білого кольору марки Lenovo ideapad з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього; блокнот із записами салатового кольору; блокнот із записами чорного кольору із текстом станом на 01 листопада 2016 року; телефон Meizu imei НОМЕР_1 ; сім карта оператора Київстар НОМЕР_2 та акумуляторна батарея.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу, у разі скасування арешту.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Натомість, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, ще не вказує на те, що останні відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке орган досудового розслідування вважатиме здобутими злочинним шляхом, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
При цьому, обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.
З моменту порушення кримінального провадження № 0000003 від 13.01.2015 р. та проведення обшуку 25.12.2015 р. пройшло значний час, проте ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не оголошено, також згідно фабули , у період 2012-2015 років директор КЦСА та інші ,серед яких зазначена ОСОБА_4 за попередньою змовою вчинили розкрадання бюджетних коштів ,але у відповідності до наказу №95 департаменту соціальної політики ОСОБА_4 призначена на посаду начальника відділу фінансового контролю та аудиту 03.03.2015 року, належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України доказів, які б могли свідчити про відповідність вилученого під час обшуку майна критеріям, визначеним ч. 2ст. 167 КПК України, органом досудового розслідування слідчому судді не представлено, а відтак за відсутності судового рішення про його арешт в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, вказане майно має режим тимчасово вилученого.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Зважаючи на викладене та враховуючи, що розгляд справи у відповідності до положень ст. 22 КПК України відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт бездіяльності не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку, що вилучене під час обшуку 23.11.2015 р. за місцем проживання ОСОБА_4 майно є таким, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що б виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи , приходжу до висновку про обґрунтованість скарги.
Але , враховуючи вимоги скарги ,а саме те , що заявник просить визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 щодо неповерненню тимчасово вилученого майна , скарга в цій частині не підлягає задоволенню оскільки, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 307 КПК України, у слідчого судді відсутні повноваження за результатами розгляду скарги для визнання бездіяльності уповноваженої особи органу досудового розслідування протиправною.
раховуючи викладене, подана скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОСВ ГСУ НП ОСОБА_5 , яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000216 задовольнити частково.
Зобов`язати старшого слідчого в ОСВ ГСУ НП ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000216 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучені речі та майно в ході обшуку 23 листопада 2016 року, а саме: ноутбук білого кольору марки Lenovo ideapad з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього; блокнот із записами салатового кольору; блокнот із записами чорного кольору із текстом станом на 01 листопада 2016 року; телефон Meizu imei НОМЕР_1 ; сім карта оператора Київстар НОМЕР_2 та акумуляторна батарея.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 13 год. 10 хв 16 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1