У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком затверджена угода від 13 лютого 2017 року між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості, якою останнього визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240; ч. 1 ст. 359 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 255 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369 КК України - 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 359 КК України - штраф у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.
Перевіривши апеляційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст.ст. 392-396 КПК України та матеріали кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240; ч. 1 ст. 359 КК України, слід прийти до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 392 та ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Приписами ч. 2 ст. 24 КПК України закріплено гарантування права на перегляд вироку суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року, вирок на підставі угоди про визнання винуватості ухвалено щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240; ч. 1 ст. 359 КК України.
Адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу.
Проте, з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 неможливо встановити, яке відношення має особа ОСОБА_3 до цього провадження і в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих та переконливих доказів порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_3 , якого вона представляє.
При цьому не можна не вказати, що з матеріалів кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року вбачається, що як в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті, так і у вироку Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240; ч. 1 ст. 359 КК України, відсутні будь-які посилання на особу ОСОБА_3 , а також на інші відомості, що дають можливість ідентифікувати його як особу, у співучасті з якою ОСОБА_5 вчинив злочини, на що посилається адвокат ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, як не випливає і те, що досліджуване кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 стосується прав, свобод чи інтересів саме ОСОБА_3 .
За наведеним, не можна погодитися і з доводами адвоката ОСОБА_2 в частині створення оскаржуваним вироком суду першої інстанції преюдиції для визнання вини ОСОБА_3 , який у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 - не фігурує, а, навпаки, тільки в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_2 викладені обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 та іншими особами, крім ОСОБА_5 , вказаними адвокатом ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що не мають відношення до захисту інтересів ОСОБА_3 , які представляє адвокат ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, та того, що з матеріалів кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року неможливо встановити процесуальний статус ОСОБА_3 , в інтересах якого адвокатом ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на вирок Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 , яка, в свою чергу, також не є учасником кримінального провадження № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року, та з огляду на приписи п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, слід прийти до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги адвокату ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що вона не має право на її подачу.
Керуючись ст. 399 КПК України, -
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, яким затверджена угода від 13 лютого 2017 року між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 359 КК України у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 003 87 від 13 лютого 2017 року, повернути особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1