ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/49/17
Провадження №1-кп/477/49/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженню відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2016 року приблизно о 09:00 годин, ОСОБА_4 , виконуючи на території ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» роботи по монтажу кабелю, виявив 30 кусків мідного кабелю загальною вагою 5 кілограм 770 грам, вартістю 769, 31 грн., після чого в нього виник корисливий умисел на викрадення вищезазначеного мідного кабелю.

Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи, що знайдене їм майно є власністю ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», помістив виявлені ним куски мідного кабелю вагою 5 кг 770 грам до власних чобіт з метою подальшого виносу за межі заводу для продажу.

В цей же день, приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 при перетинанні центральної прохідної ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», був затриманий працівниками охорони з кусками мідного кабелю загальною вагою 5 кілограм 770 грам, вартістю 769, 31 грн., який він намагався викрасти. Таким чином, ОСОБА_4 даний злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, тобто як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

10 січня 2017 року між представником потерпілого товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» в особі ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 471 КПК України, було укладено по даному кримінальному провадженню № 0001207 угоду про примирення.

Згідно з даною угодою представник потерпілого та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України. Підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Представник потерпілого не підтримує цивільний позов у даному кримінальному провадженню, у зв`язку із добровільним поверненням підозрюваним матеріальної шкоди. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення злочину, а саме у вигляді штрафу в сумі 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, ту у кримінальному провадженню у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні прокурор просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений також просив вказану мирову угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Представник потерпілого також в судовому засіданні не заперечував проти укладення мирової угоди з обвинуваченим, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що ОСОБА_4 повністю відшкодував шкоду завдану злочином ще до підписання угоди про примирення.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної мирової угоди з потерпілим про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те що умови угоди про примирення між представником потерпілого та підозрюваним відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10 січня 2017 року між представником потерпілого товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» в особі ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001207.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 січня 2017 року покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1