Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/249/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні залі суду м. Кропивницький, дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2017 року, якою,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю смт. Онуфріївна, Кіровоградської області, проживаючого АДРЕСА_1 , з середньою освітою, до засудження не працював, неодруженого; раніше судимого:

-08.04.1997 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ст. 86-1; ст. 46-1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-20.09.2001 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 17- ч.2 ст. 81 КК УРСР до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений із залу суду на підставі п. «Б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 05.07.2000 року;

-26.05.2005 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 164; ст. 75 КК України до обмеження волі на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік;

-13.08.2007 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 164; ст. 75 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки;

-01.09.2008 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 122; ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 3 місяця. Звільнений 15.09.2009 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 09 днів за постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2009 року;

-28.06.2010 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 164; ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців;

-28.02.2011 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 28.12.2013 року по відбуттю строку покарання;

-19.01.2015 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 301; ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, з іспитовим строком на 2 роки;

-08.06.2015 року, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185; ч.2 ст. 300; ч.1 ст. 70; ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців, з конфіскацією порнографічної відеопродукції

його клопотання, про застосування стосовно нього умовно-дострокового звільнення, залишено без задоволення
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання останнього про умовно-дострокове звільнення від покарання.

У своєму рішенні районний суд при оцінці поведінки засудженого, відмітив, що останній порушував встановлений порядок відбування покарання, заохочень не мав, участі у суспільному житті установи виконання покарань не приймав. Така поведінка засудженого не засвідчує його виправлення та перевиховання, його поведінка не є позитивним прикладом для інших засуджених.

Крім того, клопотання засудженого ОСОБА_8 та матеріали особової справи останнього за № 409-К-16 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а навпаки, сумлінного ставлення до праці не проявляє, його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, що вказує на те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення не вказав мотиви, за якими не було взято до уваги його докази, які свідчать на його користь. Крім того, районним судом допущена неповнота та односторонність при розгляді справи. А в обґрунтування прийнятого рішення суд поклав дані які дослідив під час розгляду клопотання, проте, не надав їм належну оцінку.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції містить припущення, що є недопустимим при прийнятті рішення. А тому вважає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 , його захисника які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Із матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.300 КК України, та відповідно до вимог ч.1 ст. 70, ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців з конфіскацією порнографічної кіно- та відеопродукції та відеопродукції, що містить пропаганду культу насильства і жорстокості (а.о.с. 32-33).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 23.02.2016 року відповідно до Закону України № 838-8 «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 24.04.2015 року по 08.07.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 37, 38).

Початок строку покарання 24.04.2015 року, кінець строку 10.10.2017 рік. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 02 місяці строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 06 місяців.

Суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що з матеріалів особової справи ОСОБА_8 вбачається, що останній під час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому підстави для застосування ст.81 КК України відсутні.

Водночас, як вбачається із матеріалів провадження, станом на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений ОСОБА_8 відбув більше ніж 1/2 строку покарання призначеного вироком суду.

При цьому, на переконання колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого суд першої інстанції належним чином не врахував всі обставини клопотання та прийшов до помилкового висновку про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що засуджений за час відбування покарання в місцях позбавлення волі допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, заохочень не мав, бажання працювати не виявляє, що, на думку суду, стало підставою вважати про недоведення засудженим свого виправлення під час відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Одна, помилковими слід вважати твердження суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не виявляв бажання працювати.

Так, під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_8 стверджував, що з 2017 року працює у Кіровоградській ВК №6 в котельні слюсарем, помічником зварювальника, отримує заробітну плату, позитивно відноситься до праці. Крім того, вказав, що з травня по грудень 2016 року знаходився на лікування в Снігурівській ВК №5 Миколаївської області з діагнозом туберкульоз, тому не працював.

Крім того, під час апеляційного розгляду начальник ВСПС ОСОБА_9 підтвердив, що засуджений ОСОБА_8 з січня 2017 року та на даний час працює в установі, де відбуває покарання, отримує заробітну плату. Також залучається до роботи без оплати праці, стягнень не має. Вказав, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Більше того, під час перегляду оскаржуваного рішення, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 з 25.04.2015 року відбував покарання в Кіровоградському СІЗО, порушень встановленого режиму утримання не допускав, з 14.08.2015 року відбуває покарання в Кіровоградській ВК (№6), за час перебування в установі допустив 1 (одне) порушення, яке погашене у встановленому законом порядку, з 01.09.2015 року по 22.06.2016 рік навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професію «Електрозварник ручного зварювання» та отримав свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації «Електрозварник ручного зварювання» третього розряду. (а.с. 8, а.о.с. 42, 46).

Крім того, з 05.05.2016 року по 14.12.2016 року засуджений перебував на лікуванні в Снігурівській ВК ( № 5 ) Миколаївської області за час перебування в установі стягнень та заохочень також не мав, дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що особиста характеристика засудженого ОСОБА_8 в частині відомостей про ставлення його до праці є необ`єктивною та такою, що не відповідає дійсності та спростовується наведеним вище.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , які викликані тим, що на момент звернення до суду з клопотанням, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні реального покарання у виді позбавлення волі. Крім того засуджений хворіє на тяжку хворобу туберкульоз.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2017 року, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , призначеного вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року.

За таких обставин, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , засудженого вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185; ч.2 ст. 300; ч.1 ст. 70; ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців, з конфіскацією порнографічної відеопродукції, від покарання умовно-достроково на 6 місяців.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4