АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/512/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: питання виконання вироку
УХВАЛА
Іменем України
02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника ВК - ОСОБА_7 ,
засудженого - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2016 року, у відповідності з якою у задоволенні спільного подання адміністрації Диканівської ВК № 12 та спостережної комісії в Червонозаводському районі м. Харкова щодо умовно-дострокового звільнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каттакурган Самаркадської обл. Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,
відмовлено.
Приймаючи таке рішення за поданням начальника установи - начальника арештного дому Диканівської ВК Харківської області № 12 та спостережної комісії в Червонозаводському районі м. Харкова, суд зазначив, що засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, пославшись на те, що в матеріалах особової справи на засудженого містяться протоколи засідання спостережної комісії від 09.03.2016р (а.с.70) та 20.04.2016 р. (а.с.78), зі змісту якого вбачається, що комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_8 не стає на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання начальника ВК та звільнити його умовно-достроково від покарання, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції належним чином не проаналізував дані про його особу, а саме те, що він не допускав ніяких порушень за час відбування покарання, має два заохочення, працевлаштований на виробництві установи швачкою, приймає участь у програмах диференційного виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура та спорт», «Правова освіта». Ввічливий до працівників установи, підтримує стосунки з родичами. Стягнень не має.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляцію, представника ВК, який підтримав апеляційну скаргу та подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Положення ч.2 ст.81 КК України передбачають, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відповідно до п.3 ч. 3 цієї ж статті, таке звільнення можливе після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_8 з 03 серпня 2015 року відбуває покарання в Диканівській виправній колонії (№12), дотримується правил поведінки та розпорядку для тримання установи, має 2 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований на виробництві установи швачкою з відрядною оплатою праці. Приймає участь у програмах диференційного виховного впливу на засуджених: «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта», до їх реалізації ставиться відповідально, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, її вимоги виконує, підтримує стосунки з родичами. Стягнення щодо судових витрат погашено дружиною ОСОБА_8 .
Згідно з рекомендаціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому сумлінна поведінка це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня, тощо. Сумлінне ставлення до праці це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи і так далі.
У той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого, упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу, перед винесенням подання.
Тому, встановивши, що засуджений ОСОБА_8 не завжди мав сумлінну поведінку та ставлення до праці, про що свідчать відповідні протоколи засідань спостережної комісії в березні та квітні 2016 року, зі змісту яких вбачається, що комісія дійшла висновку про те, що цей засуджений не стає на шлях виправлення, слід зазначити, що звернення до суду адміністрації Диканівської ВК Харківської області № 12 та спостережної комісії в Червонозаводському районі м. Харкова зі спільним поданням у жовтні того ж 2016 року є безпідставним.
Два заохочення засудженим було отримано лише за останній час перед зверненням з відповідним поданням до суду адміністрації колонії, якою засуджений характеризується посередньо. Стягнень не має, що свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення.
За таких обставин, підстав зробити висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку відмовивши в задоволення спільного подання адміністрації Диканівської ВК № 12 та спостережної комісії в Червонозаводському районі м. Харкова щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , а доводи його апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують. Тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації Диканівської ВК № 12 та спостережної комісії Червонозаводського району м.Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: