Дата документу Справа № 328/291/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1014/17
Єдиний унікальний № 328/291/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку матеріали кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000017, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павловськ, Воронежської області, Російської федерації, росіянина, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня взяття ОСОБА_7 під варту.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 04.01.2017 року, приблизно о 02-15 годині ОСОБА_7 маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна через відчинені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, з корисливих мотивів викрав металеву драбину, вартістю 400 гривень, яка належить ОСОБА_9 , завдавши йому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також з мотивів невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 349 КПК України не роз`яснив учасникам судового провадження вимоги та наслідки застосування судом ч.3 ст.349 КПК України, не з`ясував думку обвинуваченого, потерпілого, сторони обвинувачення та сторони захисту щодо скороченого порядку судового розгляду кримінального провадження. Окрім того, суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 реальну міру покарання у виді 3 місяців арешту, застосувавши ст. 69 КК України, що на думку апелянта, не відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Натомість сторона обвинувачення в судовому засіданні просила призначити покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ст. 75 КК України, але суд першої інстанції переклав на себе обов`язки сторони обвинувачення та призначив йому реальне покарання не передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладені обставини, захисник обвинувачено, просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 у межах санкції ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Вислухавши доповідь судді про сутність судового рішення і зміст апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які скасували свою відмову від апеляції скарги та підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції і вважав вирок законним і обґрунтованим, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_7 у вчинені злочинівпри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченогоОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження, зазначені вимоги закону судом виконані в повному обсязі, а зміст аудіо запису судового засідання свідчить про те, що суд першої інстанції роз`яснював обвинуваченому зміст і наслідки скороченого дослідження наданих доказів, а також з`ясовував чи в повній мірі обвинувачений ОСОБА_7 розуміє зміст зазначеної норми і чи добровільно він погоджується з умовами, що визначені в законі.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог закону і про формальність роз`яснення положень закону не відповідають матеріалам провадження і не можуть бути задоволеними. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги закону щодо скороченого дослідження доказів, навів у вироку необхідні умови для такого дослідження доказів, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покаранняОСОБА_7 , дослідив доповідь органу пробації, яка характеризує особу обвинуваченого і прогнозує ймовірність вчинення повторного правопорушення, а також належним чином врахував обставини, передбачені законом, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, у скоєному щиро покаявся та визнав свою провину повністю, має на утриманні малолітню дитину, страждає на тяжке захворювання, що враховано судом як сукупність обставин, пом`якшуючих покарання і як підстава для застосування положень ст.69 КК України. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті обвинувачення у виді арешту строком 3 місяці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому покарання, виходив з змістовного і професійного висновку органу пробації, який вважав, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе і не становить високої небезпеки для суспільства. З урахуванням думки органу пробації про те, що небезпека вчинення повторного правопорушення може виникати періодично в залежності від посилення криміногенних факторів ризику, обґрунтовано відкинувши доцільність застосування звільнення від покарання ОСОБА_7 з випробуванням, застосовуючи ст.69 КК України, суд першої інстанції обрав покарання у виді арешту, яке відповідає тяжкості скоєного злочину, є необхідним і достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів. Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення доводів апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про недоцільність застосування ст.75 КК України, з чим колегія суддів погоджується

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 місяців арешту, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4