Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року в кримінальному провадженні № 0002156 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком від 10 березня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; такого, що відбуває покарання у Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі представник цивільного позивача ПАТ «Укртелеком», посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень. Вважає, що суд першої інстанцій необґрунтовано залишив без розгляду цивільний позов представника цивільного позивача у кримінальному провадженні, що вплинуло на законність вироку суду. Суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 419 КПК України, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги представника цивільного позивача, не навів достатніх мотивів того, чому викладені у скарзі доводи не підлягають задоволенню.
З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 зазначеного Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2015 року призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк перебування в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді цього кримінального провадження з 27 вересня 2015 року до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Цивільний позов ПАТ «Укртелеком», заявлений до неповнолітнього ОСОБА_4 про стягнення 14 646,41 грн., залишено без розгляду.
Роз`яснено право на звернення з цим позовом у порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд залишив без зміни вирок місцевого суду.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він, діючи повторно, шляхом демонтажу мідного кабеля, який належав ПАТ «Укртелеком», вчинив чотири епізоди крадіжки чужого майна в м. Запоріжжі за таких обставин.
13 травня 2015 року шляхом вільного доступу до люку ОСОБА_4 викрав між будинками № 55-67 на вул. Липовецькій 145 м кабелю вартістю 4227,55 грн, 04 червня 2015 року між будинками № 154-188 на вул. Панфьорова по 127 м. кабелю різної марки на загальну суму 2004,47 грн та 08 червня 2015 року вчинив дві крадіжки, зокрема, між будинків АДРЕСА_2 кабелю вартістю 192,62 грн та між будинками № 35-43 на вул. Паторжинського 76 м. кабелю вартістю 443,50 грн. Усього ОСОБА_4 викрав чужого майна на загальну суму 6868,14 грн. Викрадений кабель він випалив у лісосмузі біля вул. Кіровоградської та продав ОСОБА_5 за 4260 грн.
Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши надані до скарги судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, за який його засуджено, та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, безпідставне залишення судом цивільного позову без розгляду в кримінальному провадженні, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як видно із судових рішень, долучених до касаційної скарги явку представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» у судове засідання було визнано судом обов`язковою.
Однією з обставин, що підлягає доказуванню в кримінальному провадженні згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, є розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Під час судового розгляду судом було встановлено, що діями ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 6868,14 грн.
Ці фактичні обставини ніким не оспорювалися.
Водночас, як видно із судових рішень, у заявленому цивільному позові ПАТ «Укртелеком» ставилося питання про стягнення із засудженого ОСОБА_4 14 646, 41 грн. у рахунок відшкодування завданої шкоди.
Ця встановлена під час судового розгляду обставина вимагала обов`язкової процесуальної діяльності представника цивільного позивача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин щодо розміру завданої шкоди кримінальним правопорушенням покладено на потерпілого.
Як убачається з вироку, вирішуючи цивільний позов, місцевий суд постановив залишити його без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засідання представника цивільного позивача.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за доводами, викладеними в апеляційній скарзі представником цивільного позивача ПАТ «Укртелеком», не знайшов підстав для їх задоволення, навів докладні мотиви прийнятого рішення з яких їх визнав необґрунтованими.
З таким рішенням погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Окрім того, колегія суддів касаційного суду зазначає, що залишення судом позову представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» без розгляду не позбавляє його права звернутися з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене касаційна скарга представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» не містить переконливих аргументів щодо необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження, а зі змісту скарги та копій судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3