Справа № 638/4960/17
н/п 1-кп/640/731/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Харкова, громадянина України, який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -
в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -
встановив:
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Між тим, у фактично встановлених обставинах, які вказані в обвинувальному акті, відсутня кваліфікуюча ознака повторності та не вказано в чому виразилась повторність його дій, відповідно до примітки 1 ст. 185 КК України.
Тобто формулювання обвинувачення є нечітким, маються суперечності у кваліфікації дій обвинуваченого та встановленим фактичним обставинам, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
В рішенні від 25.07.2000р. , у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини вказав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції.
Також, відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі анкетні відомості потерпілого. В обвинувальному акті не вказано усі анкетні відомості потерпілого, а саме дата та місце народження, місце проживання, громадянство (при цьому потерпілим визначено фізичну особу).
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з наданих суду матеріалів вбачається, що в порушення ч.9 ст. 290 КПК України потерпілій ОСОБА_6 не наданий доступ до матеріалів кримінального провадження, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, в якому відсутня така процесуальна дія, що в подальшому може вплинути на допустимість доказів, по кримінальному провадженню, яке відноситься до приватного обвинувачення.
Тобто, обвинувальний акт складений та затверджений, в порушення процедури передбаченої ст.ст. 290, 291 КПК України .
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ч.2 ст. 9, ст. 91, ч.4 ст. 110, п.п.3, 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1