Справа № 487/2293/17
Провадження № 1-кп/487/291/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії судді : головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 121 КК України.

По вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Заслухавши думку прокурора та інших учасників кримінального провадження, які вважали можливим призначити справу до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства і підстав для його повернення прокурору не вбачається. Підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої та частиною другою статті 284 КПК України, для закриття провадження немає.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та інші учасники кримінального провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною 2 ст.27 КПК України відсутні.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату і місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Потерпіла у підготовчому судовому засіданні звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_6 щодо відшкодування заподіяної їй злочином матеріальної шкоди у розмірі 12057,66 грн. і 500000 грн. моральної шкоди, просила суд визнати її цивільним позивачем.
Відповідно до ст. ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні визнається особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнову та/або моральну шкоду.
Так як потерпілої ОСОБА_8 злочином було заподіяно шкоду, потерпілим у підготовчому судовому засіданні був заявлений цивільний позов, а тому потерпілу повинно бути визнано у кримінальному провадженні цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.
Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу в у виді тримання під вартою на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченим тяжкого і особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 КК України, звільнився в січні 2017 року з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не встав і знову вчинив корисливий злочин, не працює, не має постійного і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив про більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисників.

В судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 26.04.2017 року.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.05.2017 року.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше судимий, був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 КК України, звільнився в січні 2017 року з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не встав і знову вчинив корисливий злочин, не працює, не має постійного і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, відповідно до ст. 42 ч.3 п. 18 КПК України підозрюваний і обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно ч.3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженню перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.

Участь перекладача є обов`язковою, якщо обвинувачений не володіє державною мовою, якою ведеться судочинство.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не має будь-якої освіти та не володіє державною мовою, якою ведеться судочинство, суд приходить до переконання про обов`язкову участь перекладача та вважає за необхідне залучити до участі в справі для перекладу процесуальних дій в кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_6 перекладача для перекладу з української мови на російську.
Керуючись ст.ст. 29, 42, 61, 68, 177, 314-316, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 121 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Радісна, 3 зал судових засідань №2) на10.05.2017 року о 13 -00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у складі колегії суддів.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Визнати потерпілу ОСОБА_8 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.
Залучити обвинуваченому ОСОБА_6 перекладача для здійснення перекладу з української мови на російську мову під час судового розгляду.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 25.06.2017 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3