Справа № 308/1949/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, безробітного, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

СВ Управління СБ України в Закарпатській області поводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 02.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 у грудні 2016 року, перебуваючи за місцем свого постійного проживання м. Виноградів Закарпатської області та будучи обізнаним про порядок переміщення через митний кордон України товарів та інших речей, в тому числі лікарських засобів прийняв замовлення на придбання в Угорщині та переміщення до України деяких лікарських засобів.

З цією метою, ОСОБА_5 02.12.2016 року виїхав в м. Ніретьгаза (Угорщина), де в одній з аптек міста придбав наступні лікарські препарати: «Tegretol» 100mg/5ml суспензія 100ml - 5уп., «Salofalk» 1g свічки 30шт - 1уп., «Budenofalk» 3mg капсули 100шт - 6уп., «Wellbutrin SR» 150mg пігулки 30шт - 1уп., «Leponex» 100mg пігулки 100шт - 6 уп., «Solu-Medrol» 1000mg ін`єкція - 8уп., «Femara» 2.5mg пігулки 100шт - 2уп., «Depakine Chrono» 300mg пігулки 100шт - 2уп., «Adenuric» 80mg пігулки 28шт - 10уп., «Sabril» 500mg пігулки 100шт - 3уп., «Trileptal» 300mg пігулки 50шт - 1уп., а також «Frisium» в кількості 200 штук 2 уп. з діючою речовиною «клобазам», на загальну суму 439590 угорських форинтів.

В подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою уникнення викриття під час переміщення вищевказаних лікарських засобів через митний кордон України, розмістив їх в багажному відсіку власного автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , в конструктивній порожнині кузова, а саме, в правій та лівій бокових нішах для інструментів за декоративною обшивкою та під ковроліновим покриттям і залізною перегородкою в ніші для запасного колеса таким чином, що унеможливлювало їх виявлення під час візуального огляду багажного відсіку.

Цього ж дня, 02 грудня 2016 року, близько 16 год. ОСОБА_5 прибув на митний пост «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України, де пройшов прикордонний паспортний контроль. Після цього, під час проходження митного контролю, маючи намір перемістити на територію України приховані від митного контролю лікарські засоби та усвідомлюючи, що її переміщення через митний кордон України незаконне, ОСОБА_5 обрав «зелений коридор» і таким чином не задекларував наявність лікарських засобів серед яких містився «Frisium» з діючою речовиною «клобазам», що відноситься до психотропної речовини, та не заявив про них в ході усного опитування інспектором митниці. Надалі, в ході проведення митного контролю автомобіля, в багажному відсіку, а саме, в правій та лівій бокових нішах для інструментів за декоративною обшивкою та під ковроліновим покриттям і залізною перегородкою в ніші для запасного колеса були виявлені приховані від митного контролю лікарські препарати: «Tegretol» 100mg/5ml суспензія 100ml - 5уп., «Salofalk» 1g свічки 30шт - 1уп., «Budenofalk» 3mg капсули 100шт - 6уп., «Wellbutrin SR» 150mg пігулки 30шт - 1уп., «Leponex» 100mg пігулки 100шт - 6 уп., «Solu-Medrol» 1000mg ін`єкція - 8уп., «Femara» 2.5mg пігулки 100шт - 2уп., «Depakine Chrono» 300mg пігулки 100шт - 2уп., «Adenuric» 80mg пігулки 28шт - 10уп., «Sabril» 500mg пігулки 100шт - 3уп., «Trileptal» 300mg пігулки 50шт - 1уп., а також «Frisium» в кількості 200 штук 2 уп.

Згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 3/1045 від 26.01.2017, в двохсот таблетках білого кольору, що знаходяться в двох картонних упаковках з написом «Frisium 10mg tabletta…» виявлено «клобазам», який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю. Загальна маса «клобазаму» становить 2 грами.

Згідно Таблиці IІІ Списку № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 р. «клобазам» відноситься до психотропної речовини, обіг якої обмежено і стосовно якої допускається виключення деяких заходів контролю. Згідно Таблиці № 1 Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», «клобазам» масою від 2 до 20 грам відноситься до великих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив контрабанду психотропної речовини, тобто її переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у великих розмірах, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 305 КК України.

23.02.2017 року за погодженням з прокуратурою ОСОБА_5 було оголошено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України. Свою вину підозрюваний ОСОБА_5 не визнав.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому злочину підтверджується показаннями свідків, протоколом огляду місця події, висновком експертизи, а також іншими, зібраними у провадженні доказами.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Поряд з цим, ОСОБА_5 є безробітнім може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Таким чином, зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи зазначене, слідчий просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідка, чи перешкоджати встановленню істини по справі. Вважають підозру необґрунтованою, а ризики вказані слідчим не підтверджуються жодними доказами.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку:

Клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивоване тим, що вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. ОСОБА_5 є безробітнім і може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні..

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, займається громадською діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілого та свідка, суд констатує, що їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено. Крім того, слідчим в судовому засіданні зазначено, що на всі виклики підозрюваний з`являвся, а потерпілих у вказаному кримінальному провадженні немає. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також те, що на даний час не всі свідки по вказаному кримінальному провадженні є допитаними, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце фактичного проживання у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., оскільки останній має можливість працевлаштуватись та утримувати себе, а відтак застосування до останнього з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 години не залишення місця постійного проживання, не буде обмежувати права підозрюваного в можливому одержанні доходу від якого залежить рівень його життя, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання - у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 195, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 , про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, безробітного, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце фактичного проживання у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні, суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Ухвалу скерувати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1