Провадження № 1-кп/742/172/17
Єдиний унікальний № 735/1222/13
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Обвинувачені та захисники просили повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 просив суд витребувати з Сумського регіонального центру БПУ відомості щодо захисника ОСОБА_8 .
Суд, заслухав учасників процесу, вивчив обвинувальний акт та додатки до нього, прийшов до наступних висновків.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду. Тому він має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.
Розуміння поняття «формулювання обвинувачення» як складової частини обвинувального акта має визначатися у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним».
Так, п. 2 ч. 3 ст. 373 КПК встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст. 338 КПК не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.
Як видно з матеріалів справи, всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК, в цьому документі відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять декілька обвинувальних актів, у зв`язку з чим, доводи обвинувачених про неконкретність обвинувачення заслуговують на увагу. Зокрема, як видно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб предявлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Серед іншого встановлено, що кількість аркушів реєстру зазначених в обвинувальному акті не відповідає дійсності, а також у справі відсутні дані про належне виконання прокурором вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, ст. 293 КПК України
Підсумовуючи встановлені порушення суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, внаслідок чого порушуються права обвинуваченого на захист, унеможливлюється повний та всебічний розгляд кримінального провадження, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з прийняттям остаточного рішення.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що клопотання обвинувачених про повернення прокурору обвинувального акта внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України слід задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 суд залишає без задоволення через його невідповідність ст. 314 КПК України.
Керуючись ст.ст. 291,314 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України, суд, -
Клопотання захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Клопотанння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1