Справа № 539/627/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Лубни Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, не одруженої, не працюючої, раніше судимої: 15.03.1999 року Лубенським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 15.03.2004 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.115, ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі, 24.06.2009 року звільнена умовно-достроково на невідбутий строк покарання 3 місяці 2 дні; 01.11.2011 року Лубенським місьрайонним судом Полтавської області за ст.395, ч.2 ст.19, ст.70 КК України до 1 місяця арешту та штрафу 850 гривень, 01.11.2011 року звільнена по відбуттю строку покарання; 07.05.2012 року на підставі ст.53 КК України покарання у вигляді штрафу за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.11.2011 року замінено на 50 годин громадських робіт; 13.07.2012 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.389 КК України засуджена до 2 місяців 2 днів арешту, 19.09.2012 року звільнена по відбуттю покарання,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
21 січня 2017 року, близько 18 години обвинувачена ОСОБА_4 перебувала в будинку своєї знайомої потерпілої ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , де разом з останньою вживала спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, обвинувачена, під приводом здійснення дзвінка, попрохала у потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон, на що остання дала телефон ОСОБА_4 . Після чого, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 не спостерігає за її діями, разом із мобільним телефоном «Nokia RM-110», належним потерпілій ОСОБА_5 , вийшла з будинку та в подальшому розпорядилась майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на суму 540 гривень.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

06.03.2017 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.1 ст.190 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, яка становить 540 гривень, та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Сторони також узгодили покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 3 років обмеження волі, в той же час, враховуючи пом`якшуючи покарання обставини, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, сторони дійшли згоди про те, що на підставі ст.75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без дозволу органу з питань пробації.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні стверджує, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України та прохає угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене потерпілою та обвинуваченим покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в обсязі підозри, погодилась на застосування до неї узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Також потерпіла пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення вона буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України є правильною.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілою та обвинуваченою може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкції ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України .

Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 06.03.2017 року про примирення між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000207 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 06.03.2017 року покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи.

Речовий доказ по справі мобільний телефон «Nokia RM-110», який знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній, як власниці майна.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1