АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУНС 650/303/17 Номер провадження 11-кп/791/481/17 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого судді:ОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаряОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_8 зі змінами до неї заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 березня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чабанове Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,, раніше судимого:

- 17.02.2009 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч.3, 104, 76 ч. 1 п. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 12.10.2009 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3років 6 місяців позбавлення волі Звільнений 22.08.2011 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 8 місяців

засуджено:

за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації; повідомляти уповноважений орган з питань апробації про зміну місця роботи та проживання.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 2 січня 2017 року об 11 годині знаходячись з дозволу господині в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_10 , де з приміщення спальної кімнати умисно, таємно, повторно викрав одну пару золотих сережок 585 проби вагою вагою, 1,01 г., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №137-МТ від 16.01.2017 року становить 580 грн. 10 коп. чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вищевказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, до якої заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_11 подав зміни, в якій не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, вважає вирок місцевого суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі олбвинуваченого внаслідок м`якості. На думку апелянта, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про особу винного. Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та йому надавалась можливість на виправлення, однак незважаючи на це, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та маючи непогашену судимість вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності, небажання ставати на шлях виправлення, схильність до вчинення кримінальних правопорушень. На думку апелянта, з урахуванням змін до апеляційної скарги, ОСОБА_7 має бути призначено покарання з реальним його відбуванням та ізоляцією від суспільства у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Враховуючи вищевикладене, просить вирок Великоолександрівського районного суду від 20 березня 2017 року, в частині призначення покарання ОСОБА_7 , скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 6 місяців арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з внесеними змінами, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги зі змінами, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами до неї підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані, про що обґрунтовано йдеться мова в апеляційній скарзі.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, не дотримався, а лише формально пославшись на врахування характеру і ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу винного, думку потерпілої та наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставини, фактично не врахував зазначене при призначенні покарання, тим самим призначивши його із застосуванням ст. 75 КК України.
Поза належною увагою суду першої інстанції залишилося те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та йому надавалась можливість на виправлення, однак незважаючи на це, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та маючи непогашену судимість вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності, небажання ставати на шлях виправлення, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що на думку колегії суддів апеляційного суду, свідчить про стійкість його злочинних намірів.
Також, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає з матір`ю тобто є особою, яка не має постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, в ньому відсутня будь-яка мотивація суду щодо прийняття ним рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції.
За вищевказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному випадку відсутні належні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, а отже є слушними доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора зі змінами до неї про необґрунтовану м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
За таких обставин, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
Разом з тим, враховуючи таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття ОСОБА_7 , відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілої ОСОБА_10 , а також той факт, що ОСОБА_7 раніше дійсно неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, як на те вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі, разом з тим, остання судимість датується вироком від 12.10.2009 року, під час відбування покарання за яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання умовно-достроково, що свідчить про зразкову поведінку останнього під час відбування покарання, колегія суддів погоджується з доводами заступника прокурора області ОСОБА_11 , та вважає, що ОСОБА_7 має бути призначений такий вид покарання, як арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_8 зі змінами до неї заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення йому покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.
В решті вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни

Вирок апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту отримання ним копії вироку.
Головуючий:
Судді: