Справа № 577/374/17
Провадження № 1-кп/577/128/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, який проходить службу за контрактом в умовах особливого періоду, раніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 14 квітня 2016 року призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.06.2016 року № 183 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетного-артилерійського дивізіону вказаної військової частини.
02 грудня 2016 року солдату ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 01.12.2016 року № 366 було надано щорічну відпустку за 2016 рік строком на 6 діб.
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Також слід зазначити на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 р. №316/1/906, від 18.10.2016 р. № 322/2/6917, від 01.10.2015 р. № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під, час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 08 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Факт відсутності солдата ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням військової частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні о 07.00 год. 08 грудня 2016 року.
Під час незаконної відсутності за місцем служби, солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби, постійно перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , займаючись домогосподарством.
В подальшому, 10.01.2017 року солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2017 року № 19 останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і показав, що він дійсно 14 квітня 2016 року був призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згодом був направлений для проходження військової служби до в/ч - польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 02.12.2016 року поїхав у відпустку додому АДРЕСА_1 та 08.12.2016 року не з`явився вчасно на службу до військової частини. 10.01.2017 року добровільно повернувся до частини, щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання та задовільно характеризується за місцем служби, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, приймав участь в районі виконання бойових завдань в зоні проведення АТО.
Враховуючи ці обставини і обставини справи, наставші наслідки та виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що вони пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, а тому йому необхідно в відповідності зі ст. 69 КК України призначити більш м`який вид покарання, ніж передбачено санкцією цього закону, а саме, покарання в виді арешту з відбуванням його, згідно положень ч. 2 ст. 60 КК України, на гауптвахті. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що така обрана обвинуваченому ОСОБА_4 міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.4 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України у виді 2 (два) місяці арешту з відбуванням його на гауптвахті.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття на гауптвахту.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1