АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/2655/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/253/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене, 22.01.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 ,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2017р.
13 березня 2017р., ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, у зв`язку з порушенням ст.ст.109, 291 КПК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу суду від 13.03.2017р. про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_6 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.
В ухвалі, суд першої інстанції, зазначив, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальні документи, не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема:
- у обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, неповністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме: дані про подію:
- час, коли саме обвинувачений почав вчиняти кримінальне правопорушення та коли припинив його, та в зв`язку з чим; місце вчинення кримінального правопорушення; конкретний спосіб вчинення кримінального правопорушення;
- у обвинувальному акті не зазначено мотив вчинення кримінального правопорушення;
- у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а замість нього дублюється повідомлення про підозру, що є неприпустимим, при цьому в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_6 «повідомлено» про підозру, та викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з зазначенням на їх початку «Досудовим розслідуванням встановлено…»;
- відсутність в обвинувальному акті конкретного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, унеможливлює для особи якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право цієї особи на захист;
- в порушення вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не повно відображує усі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, а також реквізити прийнятих процесуальних рішень, та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
- у Реєстрі не вказано про виконання такої дії як внесення повідомлення про підозру до ЄРДР та відповідно час виконання цієї дії, що передбачено ч.4 ст.278 КПК України.
- крім цього, в порушення вимог ст.290 КПК України в розділі І Реєстру матеріалів відсутні дані про проведення обов`язкової процесуальної дії - відкриття матеріалів іншій стороні, тобто про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що по суті не є лише такою дією, як ознайомлення учасників кримінального провадження з його матеріалами, про що вказано в Реєстрі матеріалів, а є фактично дією, яка передує ознайомленню учасників провадження з його матеріалами;
- реєстр не відповідає п.2 ч.2 ст.109 КПК України, оскільки не містить відомостей про складання обвинувального акту, який згідно ч.4 ст.110 КПК України, також є процесуальним рішенням.
- в порушення п.3 ч.2 ст.109 КПК України до розділу ІІІ Реєстру не включено такий вид забезпечення кримінального провадження, як привід, що вживався двічі ухвалами слідчого судді від 27.05.16р. та 30.05.2016р.
Суд першої інстанції вважає, що зазначені недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування перешкоджають призначенню справи до розгляду, і у подальшому перешкоджатимуть повному, всесторонньому та об`єктивному розгляду кримінального провадження у встановлені законом строки.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду від 13 березня 2017р., вважає, що суд незаконно повернув прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 .
Прокурор вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить усі відомості встановлені у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, не взяв до уваги, що склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України є формальним, оскільки об`єктивна сторона злочину вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії чи бездіяльності.
При цьому прокурор вказує, що обов`язок виконання рішення суду настає з моменту набрання рішенням законної сили, тобто у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 з 17.03.2016р., що і є датою, з якої обвинувачений почав вчиняти кримінальне правопорушення, про що зазначено в обвинувальному акті.
Також, прокурор звертає увагу на те, що мотив вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.382 КК України може бути різним, на кваліфікацію злочину він не впливає, при цьому, прокурор вказує, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 відмовився давати показання, тому встановити мотиви його бездіяльності не представилось можливим.
Крім того, прокурор зазначає, що в обвинувальному акті спосіб вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зазначений, оскільки обвинувальний акт містить відомості про те, що обвинувачений заходів направлених на виконання рішення суду не вживав і відкрито, в усній формі, відмовився від його виконання.
Не погоджується прокурор і з висновком суду про те, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України є підставою для повернення прокурору обвинувального акту.
Прокурор вважає, що будь-які недоліки реєстру не перешкоджають розгляду кримінального провадження по суті, оскільки нормами п.3 ч.3 ст.314 КПК України, не передбачено повернення обвинувального акту прокурору через недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування.
Прокурор звертає увагу на порушення судом першої інстанції вимог п.1 ч.1 ст.372 КПК України, а саме, не зазначення у вступній частині оскаржуваної ухвали місце її постановлення, а також відомостей про рік, місяць і день народження обвинуваченого ОСОБА_6 , місце його проживання, через що, на його думку не зрозуміло відносно якої особи у кримінальному провадженні вона постановлена, що відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор вважає, що судом першої інстанції не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту, які б перешкодили призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом його невідповідності вимогам ст.291 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила колегію суддів задовольнити її у повному обсязі, скасувати ухвалу суду, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту відносно нього, залишити без змін.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, просив рішення суду першої інстанції відносно його підзахисного ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис підготовчого судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, погоджується з думкою прокурора, в апеляційній скарзі, щодо незаконності ухваленого рішення, і вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню.
Виходячи з норм п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Суд повинен повернуту прокурору обвинувальний, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у обвинувальному акті наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим або прокурором, у разі його складення прокурором чи обвинувальний акт не затверджено прокурором; до обвинувального акту не долучено передбачені законом додатки. Крім того, якщо під час підготовчого судового засідання буде з`ясовано, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не були вручені обвинуваченому.
Вимоги до обвинувального акту встановлені у ст.291 КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що наведені у обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 фактичні дані в їх сукупності, дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а відсутність в обвинувальному акті вказівки про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду призначити судовий розгляд.

Висновки суду першої інстанції про те, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає хибними, оскільки нормами кримінального процесуального закону не передбачено повернення обвинувального акту прокурору з цих підстав.

Колегія суддів вважає слушними посилання прокурора на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 24 листопада 2016р. щодо тлумачення нормативного змісту інституту обвинувачення.
Згідно положень ч.1 ст.458 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 и 2 частини першої ст.445 КПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Виходячи з п.2 зазначеної постанови, де надається аналіз норми п.5 ч.2 ст.291 КПК України, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_6 убачається, що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за фактом умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили (ар.пр.2, т.1 ар.пр.106 т.1).

Обставини, які відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання, викладено чітко і конкретно.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.291 КПК України і підстав для його повернення прокурору не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити повністю.
Скасувати ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2017р., якою повернуто обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, прокурору Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінального процесуального кодексу України, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3