Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/609/17
провадження № 1-кп/368/63/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши під час відкритого підготовчого судового засідання в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000063 від 12.05.2017 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженого, працюючого на посаді поліцейського взводу № 1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення - прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_4
- захисту - захисника ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене при наступних обставинах.
Наказом №167 о/с від 15.04.2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_3 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції в Київській області.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_3 , обіймаючи посаду поліцейського взводу №1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції в Київській області, є працівником правоохоронного органу.
Поряд з цим, в порушення вимог діючого законодавства поліцейський роти забезпечення безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_3 , одержав неправомірну вигоду у розмірі 4 (чотирьох) тисяч гривень від ОСОБА_6 за не притягнення останнього до передбаченої законом відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин.
Так, 12 травня 2017 року приблизно о 07 год. 40 хв. ОСОБА_7 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керував моторолером марки «HONDA DIO 18» без номерного знаку (на реєстраційному обліку не перебуває) у напрямку із с. Слобода Кагарлицького району у напрямку с. Переселення Кагарлицького району.
Рухаючись по вулиці Каштановій у м. Кагарлик Київської області, ОСОБА_7 був зупинений поліцейським взводу №1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , який ніс чергування разом з поліцейським взводу №1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , на службовому автомобілі марки ВАЗ 2110 державний реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_1 білого кольору з розпізнавальними знаками Поліція.
При перевірці реєстраційних документів на моторолер поліцейський взводу № 1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області ОСОБА_8 виявив у ОСОБА_9 ознаки алкогольного сп`яніння та запросив ОСОБА_3 для складення відповідних процесуальних документів.
Під час спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_10 у ОСОБА_3 виник умисел на одержання неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 в ході розмови з ОСОБА_10 повідомив останньому про те, що він не буде складати адміністративний протокол та притягати ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, вилучаючи у останнього моторолер якщо той надасть йому неправомірну вигоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Розуміючи, що ОСОБА_3 може притягнути ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, а також вилучення у останнього моторолера, ОСОБА_6 погодився надати ОСОБА_3 неправомірну вигоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Оскільки ОСОБА_7 не мав при собі обумовленої суми грошових коштів, він домовився зі ОСОБА_3 про зустріч в першій половині дня 14.05.2017 року.
З метою забезпечення ОСОБА_10 виконання наданої обіцянки щодо надання ОСОБА_3 неправомірної вигоди, ОСОБА_3 вилучив та зберігав при собі документи, що підтверджують право власності на моторолер, а саме: талон купівлі - продажу транспортного засобу.
Приблизно о 11-30 годин 14.05.2017 р. ОСОБА_3 , перебуваючи на стаціонарному пості на 82 км автомобільної дороги Київ - Знам`янка, попросив свого знайомого - поліцейського взводу № 1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , який ніс службу на зазначеному пості про те, щоб останній відвіз ОСОБА_3 до с. Слобода Кагарлицького району в його справах.
Приблизно о 11-30 годин 14.05.2017 р. ОСОБА_12 погодився виконати прохання ОСОБА_3 та відвіз його до АДРЕСА_3 .
Приблизно о 12-00 годин 14.05.2017 р. ОСОБА_12 , перебуваючи в належному йому автомобілі ВАЗ 212140 (Нива) синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , разом зі ОСОБА_3 прибули до будинку АДРЕСА_3 .
Знаходячись у зазначеному автомобілі до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_7 зі своєю дружиною ОСОБА_13 та надали останньому грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, поклавши їх на поличку з боку пасажирського сидіння, що знаходиться під бардачком, оскільки на це місце їм вказав ОСОБА_3 .
Після того, як ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_13 поклали грошові кошти у визначене ОСОБА_3 місце, останній надав їм документи, які вилучав 12.05.2017 р. за вищезазначених обставин і зберігав при собі до отримання ним неправомірної вигоди у сумі 4000 (чотири) тисячі гривень за не притягнення ОСОБА_9 до передбаченої законом відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст.368 КК України.

16 травня 2017 року між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої:
Підозрюваний ОСОБА_3 , діючи добровільно, без будь-якого тиску ініціював укладення даної угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому йому 15.05.2017 р. повідомлені про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем роботи, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за якими також характеризується позитивно, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та сприяння його розкриттю. Наведені відомості про особу підозрюваного вказують на той факт, що він бажає стати на шлях виправлення.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 368 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25 500 гривень) з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.
3. Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:
а) для прокурора та підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку;
Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.
б)для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, з`явлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів йому роз`яснено і є зрозумілими.
4. Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
5. Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості від 16.05.2017 року, укладеної між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, за ч.1 ст.368 КК України - є злочином середньої тяжкості.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просить затвердити угоду. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що винуватість визнав добровільно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України. ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.
Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений повністю визнає свою вину, кається в скоєному. При цьому суд враховує дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий.
З огляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства; дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За таких обставин укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Суд вважає, що наявність вище встановлених даних дає можливість суду застосувати до ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 25 500,00 гривень з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на три роки.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 468, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
Затвердити угоду від 16 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000063 від 12.05.2017 р. про визнання винуватості, укладену між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.. 00 коп. з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на три роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення:
- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;
- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1