Справа № 450/642/17 Провадження № 1-кп/450/156/17
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

28 квітня 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002067 від 25.09.2016 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:
03.03.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області від Львівської місцевої прокуратури № 3 надійшов обвинувальний акт разом з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002067 від 25.09.2016 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор, обвинувачений та потерпілі в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
В угоді про примирення укладеної 28.02.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002067 від 25.09.2016 року, ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України., заподіяна майнова шкода потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 20 000,00 грн. обвинуваченим повністю відшкодована, та потерпілі претензій майнового характеру до обвинуваченого не мають. Згідно даної угоди потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу у вигляді 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 19 ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінальних проваджень на підставі угод» приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд, крім зазначеного вище, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом XI «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту».
Ст. 286 КК України включена в розділ XI «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язком об`єктом життя та здоров`я особи.
Враховуючи те, що спричинена потерпілим шкода є лише проявом на посягання на основний об`єкт, у зв`язку з чим, укладення угоди про примирення в даному кримінальному провадження не допускається, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 372, 474 КПК, суд,
ухвалив:
У затвердженні угоди про про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002067 від 25.09.2016 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Продовжити судове провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002067 від 25.09.2016 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 286 КК України у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1