Справа №589/3909/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/87/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка Сумської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- 30.09.1992 року Шосткинським міським судом Сумської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 09.06.1993 року Шосткинським міським судом Сумської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 144, ст. 42 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.05.1997 року Шосткинським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 222, ст. 94,42 КК України (1960 року) до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 14.09.2015 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій обвинувачений просить вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2016 року відносно нього змінити пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України.

Як вбачається з вироку суду, 10 жовтня 2015 року близько 10:00 год. ОСОБА_6 прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 , проживаючого в буд АДРЕСА_2 , з`ясував, що останнього немає вдома, двері будинку зачинені на навісний замок. Будучи обізнаним про наявність у вказаному будинку системного блоку марки «AMD Sempron», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_6 , зламавши за допомогою сокири, яку знайшов у дворі вказаного будинку, скобу навісного замку на вхідних дверях, проник до будинку, де з однієї з кімнат будинку, таємно від оточуючих, викрав належне ОСОБА_8 майно, вартістю 400 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, розпорядившись ним згодом на власний розсуд.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2015 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців.

Питання речових доказів вирішено в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що:

- не врахувавши такі обставини, як повне визнання ним своєї вини, наявність хронічних хвороб, а також те, що він проживає у цивільному шлюбі з жінкою, у якої двоє неповнолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, дитина 2014 року народження - його спільна з дружиною дитина, суд не застосував при призначенні покарання ст. 69 КК України,

- при ухваленні вироку суд не застосував положення ч. 5 ст. 72 КК України.

- відносно нього слідчий процес тривав близько року, однак до нього не застосували пільгу у вигляді дільниці ре соціалізації.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечувв щодо задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України, з урахуванням зазначеного вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд, при призначенні йому покарання, не врахував такі обставини, як повне визнання ним своєї вини, наявність хронічних хвороб, а також те, що він проживає у цивільному шлюбі з жінкою, у якої двоє неповнолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, дитина 2014 року народження - його спільна з дружиною дитина, на думку колегії жодним чином не впливають на правильність висновків суду першої інстанції в частині призначення покарання.

Як вбачається зі змісту вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судом першої інстанції, як обставини, які пом`якшують покарання, було враховано повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, судом першої інстанції також було враховано особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.29,30), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.32), позицію потерпілого ОСОБА_8 , який в заяві вказав на те, що матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі, а моральна шкода протиправними діями ОСОБА_6 йому завдана не була.(а.п.19,20).

Поряд з цим, судом першої інстанції також було враховано наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме, рецидив злочинів, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, а також те, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо (а.п.28).

Саме з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та наявності обставини, що обтяжує покарання, даних про особу обвинуваченого, який маючи не зняті та непогашені судимості не зробив належних висновків та не став на шлях виправлення, з урахуванням позиції потерпілого, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних розмірах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинення інкримінованого злочину, вцілому, були враховані всі ті обставини, про які зазначає обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судом не враховано наявність у нього хронічних хвороб, а також те, що він мешкає з цивільною дружиною, у якої окрім їх спільного з ним сина, є ще неповнолітня дитина, 2012 року народження, колегія суддів не може прийняти до уваги при винесенні даної ухвали, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження вказаних обставин та будь-яких доказів з цього приводу ОСОБА_6 ні у суді першої інстанції, ні апеляційному суду надано було, клопотання про їх витребування не заявлялись.

З врахуванням вищезазначеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, не спростовують правильність висновків суду щодо виду та строку призначеного йому покарання, оскільки за таких обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови ізоляції його від суспільства, та таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що відносно нього слідчий процес тривав близько року, однак до нього не застосували пільгу у вигляді дільниці ресоціалізації стосуються відбуття покарання за попереднім вироком, не свідчать про неправильність оскаржуваного вироку, тому не можуть бути предметом перегляду у даному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку міськрайонного суду та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.

З пояснень обвинуваченого в суді апеляційної інстанції вбачається, що у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 72 КК України, йому зараховано час перебування під вартою з 06.09.2016 року по 23.12.2016 року. Проте, на час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відсутні будь-які офіційні дані, щодо зазначених обставин. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 не позбавлений можливості щодо вирішення питання про зарахування періоду його перебування під вартою за інший період у порядку передбаченому ч. 5 ст. 72 КК України у суді за місцем відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2