Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/305/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 206 (155-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.06.2017 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 відмовлено, та застосовано до
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні немає, зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 206-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяця.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заборонено ОСОБА_8 на час дії ухвали залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 05.00 год.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.06.2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяця.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи не під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення. Навпаки в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, має родину, термін навчання у коледжі, згідно наданої слідчому судді довідки по 30.06.2017 року, характеристика з місця навчання є позитивною, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має вік 18 років, та таким чином прийшов до висновку, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має погашену судимість.

Врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 злочину, його майновий стан, постійне місце проживання, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи такий запобіжний захід, як домашній арешт, слідчий суддя врахував, що по даному провадженню є достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину та докази про причетність до його скоєння ОСОБА_8 .
Крім того, слідчим суддею взято до уваги, що на даний момент підозрюваний ОСОБА_8 не працює, а його дохід та членів його родини не дозволяє внести кошти у разі визначення застави у зв`язку з їх відсутністю. Врахувавши вказані обставини, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, слідчий суддя прийшов до висновку, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого, стосовно нього відмовити та будь який запобіжний захід стосовно нього не обирати.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята без повного дослідження підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

А тому апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, не обґрунтованою та такою, що обмежує його права як громадянина України.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України убачається, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вказаних вимог кримінально процесуального закону, вислухавши сторони, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»

Як убачається з матеріалів наданих до апеляційного суду, органом досудового розслідування, яким встановлено, що заздалегідь розробленого злочинного плану, невстановлені досудовим розслідуванням особи за попередньою змовою з 31 мешканцем Дніпропетровської області, у тому числі з ОСОБА_8 повинні були 26.06.2017 прибути на територію ТОВ «Нива-2010», що фактично розташована в с. Бережинка по вул. Центральній, 176, та під виглядом виконання умов договору охорони № 26-01/2017 від 26.05.2017, повинні були захопити територію та розташований за вказаною адресою комплекс будівель належних ТОВ «Нива-2010».

На виконання вказаного зазначеного злочинного плану ОСОБА_8 разом з іншими 30 мешканцями Дніпропетровської області, учасниками злочинної домовленості про незаконне захоплення ТОВ «Нива-2010», 26.06.2017 близько 08.00 год. прибули до території комплексу нежитлових будівель належних ТОВ «Нива-2010», та розташованих за фактичною адресою: Кіровоградська область та район, с. Бережинка, Бережинське шосе, буд. 11, та вчинили спробу захоплення вказаної території разом з нежитловими приміщення розташованими за даною адресою, та майном належним ТОВ «Нива-2010» загальною вартістю 8 млн. грн., але через обставини які не залежали від їх волі ОСОБА_8 попередньою змовою з 30 учасниками злочинної змови, свої злочинні наміри до кінця реалізувати не змогли та о 10.00 був разом з учасниками злочинної групи затримані працівниками поліції.

26.06.2017 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 206-2 КК України.

Допитаний у якості підозрюваного у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 свою провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав, надавати будь-які покази відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 оскільки її наявність підтверджується доданими до клопотання слідчого письмовими доказами, а саме: витягом з ЄРДР, протоколами допиту свідків, протокотом огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні закінченого замаху на протиправне заволодіння майном підприємства, частками його засновників, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 206-2 КК України, за яке передбачене покарання на строк до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з цим, існує можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому ОСОБА_8 оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду. А також, наявна можливість підозрюваним впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, потерпілих та свідків, а також інших учасників кримінального провадження, оскільки на даний час органом досудового розслідування не у повному обсязі встановлені та затримані всі особи причетні до скоєння злочину, а саме спільне обговорення та виношування планів подальших дій, змісту показань, заперечень та інших даних на досудовому розслідуванні. Тобто об`єктивно встановлено наявність ризиків передбачені ст.177 КПК України.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_8 для запобігання встановленим ризикам.

Так Європейський Суд з прав людини по справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року, зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

А тому колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим до клопотання не надано жодного документа які б, підтверджували твердження що перебуваючи не під вартою, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

Крім того слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має родину, характеристика з місця навчання є позитивною, тобто підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має вік 18 років.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу доби з 22.00 години до 05.00 години, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законом.

А тому, доводи апеляційної скарги підозрюваного, що ухвала слідчого судді прийнята без повного дослідження підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним. Окрім того колегія суддів зазначає, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а не у вигляді тримання під вартою, як про це зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено порушень вимог КПК України, які могли бути підставою для скасування вказаного судового рішення. За таких обставин колегія суддів залишає ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.06.2017 року без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.06.2017 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4