Справа№751/2582/17
Провадження №1-в/751/194/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 19.08.2015 року ОСОБА_5 засуджена за ст..185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2014 року і остаточно визначено до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року засудженій в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.07.2015 року по 21.09.2015 року згідно ст. 72 ч. 5 КК України.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 23.10.2015 року, кінець строку 08.08.2017 року, в період відбування покарання до засудженої застосовувались стягнення.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою не довела своє виправлення, враховуючи те, що засуджена за час відбування покарання характеризується посередньо, допускала порушення режиму утримання та порядку відбування покарання, провину у скоєному злочині не визнала, участі у підготовні та проведенні культурно-масових заходів не приймає, не проявляє себе у соціально-корисній діяльності, гуртках, самодіяльних організаціях засуджених згідно ст. 127 КВК України, не входить до складу ради колективу засуджених відділення, пристосувалась до умов позбавлення волі, має шосту судимість загалом за тяжкі злочини проти власності та у сфері незаконною обігу наркотичних речовин, раніше звільнялась згідно Закону України «Про амністію», двічі звільнялась з іспитовим строком, тому адміністрація установи прийшла до висновку, що вона не має впевненості у подальшій правослухняній поведінці засудженої, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1