Номер провадження: 11-сс/785/430/17
Номер справи місцевого суду: 523/194/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора і накладено арешт на вилучене 27 грудня 2016 року в кримінальному провадженні №0000381 із нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , магазин №Ц-91, наступне майно: 925 ювелірних виробів срібного кольору; 676 виробів із металу золотого кольору; -каталог-папку темно коричневого кольору із фото зразками ювелірних виробів; папку сірого кольору із рукописним надписом «Накладная» із документацією СПД ОСОБА_8 ; папку жовтого кольору із рукописним надписом «Весы»; папку сірого кольору із рукописним надписом «Трудовые договора» із документацією СПД ОСОБА_8 ; світлокопії документів ФОП « ОСОБА_8 » та накладні за 2015 - 2016 роки у кількості 135 одиниць у прозорому файлі, оскільки необхідність накладення арешту на зазначене майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які використані, як засоби, знаряддя та містять сліди незаконної діяльності, гроші одержані від цієї діяльності, а також належністю виробів до предмету злочину, пов`язаного з незаконним використання знака для товарів, фірмового найменування, зазначення походження товару.

Дозволено прокурору відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 або слідчому СВ Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000381, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного арештованого майна до часу остаточного вирішення його долі правомочним органом.

З матеріалів справи вбачається, що Суворовським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 18 травня 2016 року за ознаками ч.3 ст.299 КК України за заявою представника компанії «Chanel SARL» ОСОБА_10 про те, що підприємцями м. Одеси на території м. Одеси та Одеської області здійснюється реалізація продукції марки «Chanel SARL» з явними ознаками контрафактності та без відповідної дозвільної документації. 27.12.2016 року при проведенні в даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2016 року обшуку за місцем реалізації даної продукції, за адресою: АДРЕСА_1 , магазин №Ц-91, було виявлено та вилучено майно.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, зазначив, що необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які містять сліди незаконної діяльності, а також належністю виробів до предмета злочину, пов`язаного з незаконним використанням знака для товарів, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує, що ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, майно, що було вилучене при проведенні обшуку 27.12.2016 року не підпадає під ознаки майна, про вилучення якого зазначено в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку від 09.12.2016 року. Вилучене майно не є доказом злочину, оскільки не містить ознак, слідів вчинення кримінального правопорушення. Накладеним арештом на ювелірні вироби, які є власністю ОСОБА_8 , фактично припинена підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_8 . Також адвокат вказує, що ОСОБА_8 не є підозрюваною, а також особою, до якої може бути застосована конфіскація майна. Просить ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках,передбачених Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд вважає, що, згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що, за заявою представника компанії «ChanelSARL» ОСОБА_10 , до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом виготовлення контрафактної продукції без відповідної дозвільної документації.

В ході досудового розслідування здобуто дані на підтвердження факту виготовлення та реалізації продукції відомих брендів з ознаками контрафактної продукції.

27.12.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, проведено обшукза зазначеною адресою, під час проведення обшуку виявлена контрафактна продукція, зазначена в ухвалі слідчого судді від 09.12.2016 року та в клопотанні прокурора.
Метою арешту майна,в клопотанні прокурора зазначено виявлення незаконної діяльності з виготовлення та продажу фальсифікованих, контрафактних товарів зазначених брендів, а також предметів, які можуть бути засобами для викриття осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та предметами злочину, необхідність збереження предметів, які використані, як засоби, знаряддя та містять сліди незаконної діяльності, грошей, одержаних від цієї діяльності, а також встановлення належності виробів до незаконного використання знака для товарів, фірмового найменування, походження товару,встановлення інших обставин, які мають суттєве значення для повного, об`єктивного і всебічного розслідування.

Таким чином, в клопотанні прокурора обґрунтовано зазначено, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на те, що вилучене в ході огляду майно може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню.
На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 173 ч. 2 КПК України, в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зроблений обґрунтований висновок про те, що 27.12.2016 року обшук проведений відповідно до вимог законодавства, на підставі ухвали слідчого судді від 09.12.2016 року, при наявності правових підстав, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

Також в ухвалі слідчого судді встановлена можливість використання вилученого майна, як речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 229 КК України.
Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування доведено,що вилучене майно може бути використано, як доказ вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно може бути речовим доказом кримінального правопорушення. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що прокурор та слідчий, в порушення вимог законодавства, не довели необхідність арешту, наявність ризиків, а також належність майна до предмету, засобу чи знаряддя інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ч.ч. 2,3 ст. 173 КПК України, а саме порушення прав власника майна ОСОБА_8 при вилученні та арешті майна, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував обставини інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність правових підстав для арешту майна, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора про арешт майна подано в порушення строку, передбаченого ст. 171 ч. 5 КПК України, підтвердження не знайшли, так як клопотання про арешт майна було направлено поштою до суду на наступний день після виявлення та вилучення майна, тобто в передбачений законом строк, що підтверджується поштовим штемпелем на конверт (а.п. 39).
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні заява про вчинення кримінального правопорушення, спростовується витягом з ЄРДР, з якого вбачається, що за заявою представника компанії «ChanelSARL» ОСОБА_10 до ЄРДР 18.05.2016 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом виготовлення контрафактної продукції без відповідної дозвільної документації.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вилучене під час обшуку 27.12.2016 року майно не підпадає під ознаки майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді від 09.12.2016 року про надання дозволу на обшук, так як з ухвали слідчого судді від 09.12.2016 року вбачається, що дозвіл був наданий на проведення обшуку магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , магазин АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_11 , з метою відшукання ювелірних виробів з ознаками контрофактності, підроблених кліше для клеймування ювелірних виробів, грошей, здобутим злочинним шляхом, документів та інших предметів, що мають суттєве значення для подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження (а.п. 4-5).

Крім того, при апеляційному розгляді захисник ОСОБА_7 зазначив, що розгляд клопотання про арешт майна був здійснений Суворовським районним судом м. Одеси без дотримання вимог щодо підсудності КПК України.

Однак, прокурор надав процесуальні документи щодо визначення підслідності кримінального провадження за СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеської області, в зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає порушень підсудності при розгляді клопотання прокурора судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3