Справа № 461/3582/17
Провадження № 1-кс/461/3383/17
УХВАЛА
іменем України
25.05.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати другий слідчий відділ СУ Прокуратури Львівської області повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_7 грошові кошти, а саме: 340,00 польських злотих; 25800,00 доларів США; 3200,00 грн., а також ноутбук DELL INSPIRION №5110, дисконтні картки, у кількості 44 шт.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 16.05.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2017 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_7 добровільно надано грошові кошти в сумі 340,00 польських злотих, 25800,00 доларів США та 3200,00 грн. Стверджує, що при цьому ОСОБА_7 попередила слідчого про те, що 15000 доларів США отримані нею від своє матері. Зазначає, що слідчий з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно протягом 48 годин до слідчого судді не звертався, відтак вважає, що вилучене майно підлягає поверненню їх власникам. Просить скаргу задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили таку задоволити з підстав, викладених у ній.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили, просили у такій відмовити, оскільки вищевказане майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами. Також, зазначили, що долю речових доказів вирішує суд на підставі ст.100 КПК України.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що в провадженні заступника начальника другого СВ СУ Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000010 від 12.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
16.05.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2017 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_7 добровільно видано грошові кошти в сумі 340,00 польських злотих, 25800,00 доларів США та 3200,00 грн. Окрім того, виявлено та вилучено ноутбук DELL INSPIRION №5110, дисконтні картки, у кількості 44 шт.

Постановою заступника начальника другого СВ СУ Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 від 17.05.2017 року грошові кошти у сумі 340,00 польських злотих, 25800,00 доларів США, 3200,00 грн., а також ноутбук марки DELL INSPIRION №5110, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000010 від 12.01.2017 року.
Окрім того, слідчим суддею встановлено, що 18.05.2017 року вищевказані дисконтні картки, у кількості 44 шт., оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази відповідно до постанови від 18.05.2017 року. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.05.2017 року на 44 дисконтні картки накладено арешт, як на речові докази.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки вищевказане майно визнано речовими доказами, питання щодо його повернення вирішується слідчим, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження або судом під час розгляду кримінального провадження.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не зверталися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.ст.171-174 КПК України, накладеного на вищевказані картки.
Також, стороною захисту не надано слідчому судді належних та допустимих доказів того, що вони зверталися до слідчого із заявою про повернення тимчасово вилученого майна.
Згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1