АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3729/16-к Номер провадження 11-кп/786/370/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 12 січня 2017 року,- В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, без реєстрації, фактично проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого 33 762 грн. матеріальної шкоди та 55 000 грн. моральної шкоди.

Задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави та стягнуто з ОСОБА_7 на користь Бюджентно фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради матеріальні витрати в сумі 4 828 грн. 60 коп.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 31.07.2016 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в кафе «Шашличка на Южній», що по вул.. Сакко 6, в м.Полтава, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вихопив із рук ОСОБА_9 ніж та, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар ножем в область грудної клітки з лівого боку, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді : проникаючого колото ріжучого поранення грудної клітки зліва з внутрішньо грудною кровотечею та ушкодженням лівої легені з підшкірною емфіземою, яке в подальшому ускладнилось флегмоною та посттравматичною плевропневмонією, які згідно висновку СМЕ № 1530 від 30.09.16 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність його вини, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому менший строк, застосувавши ст. 69 КК України. При цьому просить врахувати його щире каяття та визнання вини, сприяння розкриттю злочину, що злочин вчинений в стані сильного душевного хвилювання, після завдання удару потерпілому він надавав йому допомогу, думку потерпілого, який просив суворо його не карати.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення вироку суду без зміни, а апеляції без задоволення, потерпілого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, і також ніким не оспорюються.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, ніде не працює, конкретні обставини скоєння ним злочину та його відношення до вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема , щире каяття, відсутність обтяжуючих вину обставин та обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із призначенням мінімального покарання, яке передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КПК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

З врахуванням позиції потерпілого ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції, який не просив пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає підстав для застосування до останнього положень ст. 69 КК України.

Враховуючи, що Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, внесені зміни до встановлених ч.5 ст.72 КК України правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, вирок суду в цій частині підлягає уточненню в порядку ст.404 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 12 січня 2017 року щодо нього без зміни.

В порядку ст.404 КПК України зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4