АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначино йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому за даним вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 визначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 08 лютого 2015 року близько19.00 год., перебуваючи в магазині ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» по вул. Червоногвардійській, 1-б в м. Києві, повторно таємно викрав 5 пачок кави «Lavazza» на загальну суму 629 грн. 92 коп., проніс їх через лінію кас, не оплативши вказаний товар. Після цього обвинувачений направився до виходу та, побачивши, що до нього направляється охоронець, та усвідомлюючи те, що його злочинні дії викриті, діючи відкрито, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, тимсамим повторно, відкрито викрав чуже майно, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку Деснянського районного суду міста Києва від 15.01.2016, перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за даним вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Вважає, що суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки обвинувачений не усвідомлював, що його дії були помічені охоронцем магазину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про те, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений вважав, що діє таємно і за його діями ніхто не спостерігає, - необґрунтовані та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, із показань свідка ОСОБА_10 охоронника магазину вбачається, що він отримавши повідомлення по радіостанції про те, що чоловік виносить за лінії кас неоплачений товар, а саме 5 пачок кави «Lavazza», підійшов до виходу з магазину та побачив ОСОБА_8 , який усвідомлюючи, що його дії викриті, почав тікати від охорони, однак він його наздогнав та затримав.

Статтею 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначаючи покарання, суд повинен враховувати характер вчинених дій, їх небезпечність, дані про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання з урахуванням фактичних обставин справи, наслідків, ставлення його до вчиненого є надмірно суворим та такими, що не відповідає основним засадам призначення покарання та його меті у розуміння ст. 50 КК України.
Так, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України мінімальне покарання, передбачене санкцією цієї статті. Однак, з урахуванням того, що збитків внаслідок вчинення злочину фактично не завдано, оскільки викрадене майно одразу повернуте власнику; ставлення ОСОБА_8 , який щиро розкаявся у вчиненому, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити покарання ОСОБА_9 , призначивши йому за ч. 2 ст. 186 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання обвинуваченому за даним вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, також у даному випадку є необхідним застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України та з огляду на строк його попереднього ув`язнення з 10 серпня 2015року по день набрання вироком законної сили зарахувати йому з розрахунку день за два звільнивши з-під варти у залі суду по відбуттю покарання.
Враховуючи вище викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 зміні в частині призначеного йому покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407,408 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому за ч. 2 ст. 186 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_9 покарання за цим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців.
У решті вирок залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку одного дню позбавлення волі відповідає два дні попереднього ув`язнення, звільнивши його з-під варти у залі суду негайно по відбуттю строку покарання
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/720/2016 Категорія: ч. 2 ст.186 КК України

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1