АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/680/17 Справа № 705/2537/17 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника ВК № 92 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сміла Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середня-спеціальна, раніше неодноразово судимому,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 19.06.2017 р. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання від 13.06.2017 р.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування положень ст. 81 КК України.

В ухвалі суд указав, що з характеристики адміністрації Старобабанівської ВК № 92 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування в місцях позбавлення волі характеризується посередньо. Не працевлаштований за станом здоров`я, не завжди ввічливий, не завжди виконує законні вимоги працівників колонії. За час відбування покарання з 06.12.2014 р. заохочувався лише 1 раз. Не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року та повернути матеріали справи на новий розгляд судом першої інстанції.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що ухвала місцевого суду є незаконною, невмотивованою, необґрунтованою внаслідок неповноти судового розгляду справи, постановлена в порушенням ст. 370 КПК України, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що засуджений має немолодий вік, з 1976 року хворіє на туберкульоз, хронічний бронхіт, має дві грижі, є інвалідом ІІІ групи по зору, що перешкоджає йому працевлаштуватися в установі. Також має одне заохочення правами начальника установи.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Представник ВК-92 також заперечив, вказавши, що, на думку адміністрації колонії, засуджений не довів на даний час своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Смілянського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.10.2014 р. по 24.11.2014 р. за принципом, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 23.10.2014 р., кінець строку - 22.09.2018 р.

Тому на момент розгляду клопотання засуджений фактично відбув понад три чверті строку покарання, призначено йому судом, що дає формальні підстави для застосування положень ст. 81 КК України.

Згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_7 від 13.06.2017 р., затвердженої начальником державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» ОСОБА_9 , засуджений за час перебування в місцях позбавлення волі характеризується наступним чином: за період утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався посередньо, до праці не лучався, стягнень та заохочень не мав. З 06.12.2014 р. відбуває покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92. За період відбування покарання характеризується посередньо. Режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я. Заохочувався один раз правами начальника колони. У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди ввічливий, не завжди виконує їх законні вимоги. На заходи виховного та профілактичного впливу характеру реагує не завжди позитивно. Не завжди приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та установи. За характером спокійний, хитрий, в середовищі засуджених не конфліктний. Підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Провину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується змістом вищезазначеної характеристики засудженого, згідно з якою засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а. с. 3).

Тому твердження апелянта щодо досягнення мети покарання колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу. Посилання засудженого на стан здоров`я, про що він зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає таким, яке може істотно вплинути на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної мінімальної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :