йСправа № 304/1171/16-к Провадження № 1-кп/304/25/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000360 від 29 серпня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року за ст. 185 ч.1 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

обвинувача прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, отримавши направлення до Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області для відбування вказаного покарання, умисно, без поважних причин, у період з 11 липня по 18 серпня 2016 року відпрацював 68 (шістдесят вісім) годин, чим ухилився від відбування громадських робіт, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 389 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показаннями обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 389 ч. 2 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винному ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 389 ч. 2 КК України.

Разом з цим, судом встановлено, що 25 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений Перечинським районним судом Закарпатської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт. Оскільки ОСОБА_3 вчинив новий злочин після постановлення вищезазначеного вироку, суд призначатиме йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто повним сккладанням невідбутої частини покарання за вироком Перечинського районного суду від 25 травня 2016 року та за даним вироком

З огляду на те, що обвинуваченому необхідно призначити невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду від 25 травня 2016 року, тому покарання за таким у виді 52 годин громадських робіт за правилами ст. 72 КК України слід обчислювати як 6 (шість) днів арешту.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На підставі наведеного та керуючись, ст. 368 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду від 25 травня 2016 року у виді 52 (п`ятдесят двох) годин громадських робіт, що за правилами складання покарань відповідає 6 (шести) дням арешту, і за сукупністю вироків ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 6 (шість) днів.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1