АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 647/53/17
Номер провадження : 11-кп/791/716/17 Головуючий в І-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року серпня місяця 31 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001507 за апеляційними скаргами прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берислава Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт строком двісті годин. Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_10 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 03.12.2016 року близько 21-00 годин, знаходячись на вулиці біля кафе «Шанс», що розташоване по вул.1 Травня в м.Берислав Херсонської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з особливих мотивів в ході сварки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс удар металевою монтировкою, яку тримав в правій руці, в область голови ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани голови, які згідно висновку експерта № 131 від 09.12.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у порушення п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку судом не зазначено про виконання засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, як це передбачено ч.1 ст.56 КК України. А також в порушення вимог ч.2 ст.56 КК України не зазначено про тривалість виконання даного виду покарання, яке не може перевищувати чотирьох годин на день.

Просить вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01.06.2017 стосовно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 винним за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ч. ч. 1,2 ст. 56 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не більше чотирьох годин на день.

В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , вважає, що вирок Бериславського районного суду Херсонської області незаконний та необґрунтований. Те, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку здобутим по справі доказам, докази сторони захисту судом визнав недопустимими, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив оскаржуваний вирок, що суперечить законодавству та підлягаючий скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у відповідності до КПК України, судом першої інстанції, враховуючи думку учасників судового розгляду, було визначено обсяг та порядок дослідження доказів, згідно порядку запропонованого прокурором це - допит обвинуваченого, допит потерпілого, допит законного представника потерпілого, ОСОБА_10 допит свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування це: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дослідження письмових доказів, які прокурор надав суду.

Згідно ст. 17 КПК України, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Тому практичними працівниками під час складання обвинувального акту необхідно використовувати такі формулювання, як «особа підозрюється, звинувачується, у вчиненні злочину... » та уникати таких фраз, як «особа вчинила злочин».

У обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0001507 за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.2 ст.125 КК України міститься твердження та констатація факту, що ОСОБА_7 «вчинив кримінальне правопорушення».,- ці вирази є неприпустимими, оскільки вони суперечать ч.1 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини.

Сторона обвинувачення наголошувала на тому, що ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 03 грудня 2016 року, близько 21:00 год., біля кафе «Шанс», металевою монтировкою, яку тримав в правій руці, наніс удар в область голови ОСОБА_11 чим спричинив ушкодження у вигляді рани голови.

ОСОБА_7 у судовому засіданні під час його допиту вину у скоєному злочині передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав, не визнав і цивільний позов в повному обсязі, спростовував усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язані з цим злочином, та неодноразово наголошував на тому, що нікого не бив.

Обвинувачення ґрунтується виключно на показах, свідків ОСОБА_17 , (який не був включений до реєстру досудового розслідування), свідка ОСОБА_15 , та самого потерпілого, які відпочивали однією компанією та є зацікавленими особами в кінцевому результаті даної справи.

Тому суд повинен був критично оцінити покази зазначених осіб..

Відсутність в матеріалах кримінального провадження помітки про проходження ОСОБА_7 тесту на наявність алкоголю в крові, спростовує факт знаходження його у стані алкогольного сп`яніння. Тобто даний факт стороною обвинувачення є не доведеним, суд зазначеному у вироку дав неправильну оцінку.

З показань ОСОБА_7 , які у відповідності до частини другої ст. 84 КПК України, є процесуальним джерелом доказів, він не заперечує ту обставину, що дійсно цього дня був у кафе «Шанс», але жодних незаконних дій відносно потерпілого не вчиняв, натомість потерпілий вдарив ОСОБА_7 .

Про даному факту 13.12.2016 року ОСОБА_7 звернувся до ЧЧ Бериславського ВП ГУНП із заявою, дана заява була внесена до ЄРДР.

Даній обставині суд оцінки не дав та справу розглядав щодо причетності до злочину ОСОБА_7 і не став перевіряти інших версій, незважаючи на те, що ОСОБА_7 з самого початку заперечував свою причетність до злочину.

Стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, виходячи з наступних підстав.

Під час проведення досудового слідства (при вчиненні процесуальних дій і прийнятих рішень) докази здобувались з грубим порушенням, а тому вони є недопустимими, а суд дані докази поклав в основу вироку.

За матеріалами кримінального провадження, зібраними органом досудового слідства, є десять свідків, п`ять з яких були допитані в суді, як доводиться досудовим слідством вони є - очевидцями даної події (свідчення свідків в повному обсязі зафіксовані на електродному диску), а саме, ними є:

- «свідок ОСОБА_10 , (законний представник мама потерпілого), яка не була очевидцем самої події, про обставини її відома зі слів сина і ця обставина ніким не заперечувалася, а тому її покази не можуть бути доказами по справі та із її свідчень можливо відзначити лише одне те, що: «вони із чоловіком вирішили стягнути з ОСОБА_7 якусь суму грошей витрачених ними на лікування сина». У позовній заяві наданої у кримінальному провадженні йдеться мова тільки про моральну шкоди, за майнову шкоду мова не йдеться, а тому незрозуміло, які ж витрати понесені заявницею на лікування потерпілого, ОСОБА_11

- « свідок ОСОБА_18 (який не був внесений до реєстру матеріалів досудового розслідування та покази якого не були відкриті в порядку ст. 290 КПК України) суду пояснив, що 03.12.2016 року він зайшов до кафе « Шанс» де вже знаходився ОСОБА_7 , який поводив себе неадекватно, чіплявся до присутніх. Він, ОСОБА_11 та ОСОБА_19 із якими вони разом відпочивали у кафе «Шанс» підійшли до ОСОБА_7 щоб заспокоїти, взяли під руки та вивили на вулицю із приміщення кафе. Посадили в машину і ОСОБА_7 поїхав. Потім ОСОБА_7 знову повернувся. Зі слів свідка саме на вулиці ОСОБА_7 вдарив металевою матировкою ОСОБА_11 , але коли саме ОСОБА_7 наносив удар ОСОБА_11 свідок чітко ствердив, що він не бачив, лише чув який металевий дзвін. На запитання сторони захисту: «чи чіплявся підозрюваний особисто до нього? Свідок відповів, шо ні» та «чи намагався ОСОБА_20 повідомити про це поліцію? Той відповів, що до поліції не телефонував намагались самі заспокоїти ОСОБА_7 ».

- « із показів свідка ОСОБА_15 , вбачається, що 03.12.2016 року він із товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_20 зайшли до кафе приблизно о 19 00 годин і знаходилися до 21 00 год., за столиком, що знаходився у другому відділені бару. До кафе зайшов ОСОБА_7 на думку свідка він був у не тверезому стані та виражався нецензурною лайкою і приставав до присутніх у кафе. Свідок ОСОБА_15 помітив, що ОСОБА_11 довгий час відсутній в їхній компанії, вирішив поцікавитися, що трапилося. Вийшов із приміщення другого відділення кафе і побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 стояли поряд. Підійшов, до них свідок почув, що між ними виникла якась суперечка. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вийшли на вулицю. На вулиці ОСОБА_11 , і ОСОБА_15 , вирішили відвести ОСОБА_21 до машини. Довівши обвинуваченого до машини той сів у машину та поїхав, але через деякий час повернувся, вийшов із машини тримаючи в руці спочатку свідок вказав, що це була «металева труба», потім, що це, була металева монтировка, якою і вдарив ОСОБА_11 .. Самого удару свідок не бачив, чув лише металевий дзвін. На запитання сторони захисту: «де в цей час знаходився він сам, свідок відповів, що він разом із ОСОБА_22 ішли попереду знаходячись спиною до ОСОБА_11 що там відбувалося він не бачив. Суд у вироку не дав оцінку тому, що жоден свідок не бачив, що саме ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_11 монтировкою по голові. Суд у вироку вказує, що саме свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_15 були очевидцями події.

ОСОБА_12 у судовому засіданні не допитувався, прокурор заявив у суді, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відбулася описка, тому даного свідка було замінено на свідка - ОСОБА_23 ;

ОСОБА_13 , також не допитувалася у зв`язку помилкою внесеною досудовим розслідуванням в реєстрі матеріалів досудового розслідування, тому зазначеного свідка було замінено на свідка - ОСОБА_24 ;

Неповнолітній ОСОБА_16 , у судовому засіданні не допитувався у зв`язку з опискою в реєстрі матеріалів досудового розслідування тому даний свідок був замінений на свідка ОСОБА_20 .

ОСОБА_25 у судовому засіданні не допитувався у зв`язку з опискою в реєстрі.

З показів свідків допитаних у судовому засіданні неможливо з`ясувати характер, ступінь, спосіб участі обвинуваченого у кримінальному правопорушенні, як, закон вимагає з`ясувати.

В обвинувальному акті не зазначено в яку ж частину голови потерпілого наніс удар ОСОБА_7 .

Доказ, як металева монтировка у судовому засіданні не досліджувався, але суд погодився з тим, що саме цей предмет було використано при нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а тому суд та учасники кримінального провадження позбавлені можливості впевнитися у наявності даного знаряддя, а суд посилатися як на доказ у вироку.

Як на доказ провини ОСОБА_7 суд у вироку посилається на висновок експерта №131 від 09.12.2016 року.

При призначенні експертизи в період досудового розслідування досудовим слідством було порушено право на захист обвинуваченого,

Про проведену експертизу обвинуваченому ОСОБА_7 , було повідомлено вже після закінчення досудового розслідування, що є порушенням права на захист, та є підставою стверджувати про визнання висновку експерта недопустимим доказом (п. 3. ч. 2. ст. 87 КПК). Частиною 3 ст. 101 КПК встановлено, що висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

Під час проведенні судово-медичної експертизи, експерт не проводив жодних досліджень, не знайомиться з матеріалами кримінального провадження, а переписав до висновку дані із медичної картки N6912 стаціонарного хворого хірургічного відділення Бериславської ЦРБ на ім`я ОСОБА_11 , що прямо суперечить вимогам безпосередності.

Навіть для того, щоб використати дані медичної картки, вони мають бути експерту направлені слідчим (прокурором), а з власної ініціативи експерту це робити забороняється (ч. 4 ст. 69 КПК).

«Згідно п. 3.2 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи у вступній частині висновку експерта повинно бути зазначено: Прізвище, ім`я та по батькові, вік, місце проживання, документ, що посвідчує особу (при експертизі потерпілих, обвинувачених та інших осіб), назва і номер кримінальної справи, кількість томів та листів справи, перелік об`єктів та зразків, що надійшли на експертизу (при експертизі за матеріалами справи та експертизі речових доказів).

Нічого з цих вимог в описовій частині експертизи немає. Немає жодних відомостей про направлення якихось медичних документів, або самого потерпілого. Тому зазначена експертиза є недопустимим доказом».

Експерту направлялася лише копія постанови слідчого про призначення судово - медичної експертизи у змісті експертизи також не було жодного посилання на матеріали кримінального провадження, а лише на ті данні, що навів у постанові слідчий. Таким чином висновок експерта не ґрунтувався ані на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, ані на відомостях які стали відомі під час дослідження матеріалів.

На підставі чого слід визнати висновок експерта недопустимим доказом.

Всупереч вимогам ст. 358 КПК, судом не було досліджено та оголошено відомостей, що містяться у медичних документах, які лягли в основу висновків судово-медичної експертизи. Вони не визнавалися речовими доказами. їх не відкривали стороні захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку було витребувано з медичного закладу чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які були використані судовим експертом для проведення дослідження.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 93,101 КПК, слідчим не було зібрано у встановленому законом порядку жодних медичних документів та відповідно не надано їх експертові для проведення експертизи.

Висновки експертиз не можуть ґрунтуватись на доказах, які визнані судом недопустимими, тому, вказаний у вироку висновок судово-медичної експертизи не відповідає вимогам ст. 101 КПК, і суд першої інстанції не вправі був посилатись на нього, як на допустимий доказ вини обвинувачено ОСОБА_7 .

У вироку суд посилається на епікриз №6912 від 04.12.2016 року, що ОСОБА_26 знаходився на стаціонарному лікування в хірургічному відділення КУ «Бериславська ЦРБ» з

року по 04.12.2016 року із діагнозом ЧМТ, забійна рана голови. Даний документ в судовому засіданні не досліджувався, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що в.о. начальника Берисласького ВП ГУНП ОСОБА_27 було винесено постанову про доручення розслідування групі слідчих, але у реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано хто саме входить до групи слідчих (прізвище ім`я та по батькові, посада та звання).

У постанові вказуються всі слідчі члени слідчої групи, а також її керівник, який приймає справу до свого провадження

Інакше кажучи, що розслідування даної кримінальної справи слідчим СВ Бериславського ВП ГУНП ОСОБА_28 , слідчим СВ Бериславського ВП ГУНП, України ОСОБА_29 , ОСОБА_30 проводилося без таких повноважень, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня ця постанова.

Постанова про призначення в справі декількох слідчих оголошується підозрюваному з роз`ясненням йому право заявити відвід будь-кому з членів групи.

Оголошення складу слідчої групи і заяви, які надійшли в зв`язку з цим, оформляється протоколом.

Стороною захисту суду було надано для дослідження наступні докази:

при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, оскільки на досудовому слідстві захисник участі не приймав, стороною захисту у розписці про отримання копії обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування було виявлено, що ОСОБА_7 обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового слідства отримав 03.01.2016 року тоді, як обставини стосуються 2017 року, однак до теперішнього часу прокурор не усунув зазначений недолік (а.с.5).

В реєстрі матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту у графі №21 міститься така слідча дія, як додатковий допит підозрюваного ОСОБА_7 , проведений слідчим 21.12.2016 р. з 12:00 год. до 12.30 год., що є фальсифікацією, оскільки до ОСОБА_7 за рішенням суду було застосовано адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт, і зазначений слідчим в реєстрі час, не узгоджується з графіком виходу на роботу особи, до яких застосовано адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт (а.с.3).

У графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт наданого «Бериславською житлово-експлуатаційною конторою №1» вказано період роботи з 13.12.2016 р. по 22.12.2016 р.; кількість годин за графіком 4 год.; години роботи з 08 по 12 год. Відповідальна особа за громадські роботи майстер ОСОБА_31 керівник підприємства ОСОБА_32 (а.с.179).

Обвинувачений ОСОБА_7 не міг знаходився у слідчого 21.12.2016 року з 12:00 до 12:30 год.., оскільки відбував адміністративне стягнення у виді громадських робіт, що відображає неправдивість досудового слідства.

До реєстру матеріалів досудового розслідування у графу №18 слідчий вніс відомості, про те, що 13.12.2016 року о 15 год. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру, того ж дня 13.12.2016 р. у графі № 19 протоколом роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 його права., того ж дня 13.12.2016 р. у графі № 20 ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, того ж дня 13.12.2016 р.. у графі № 21 о 15:15 -16: 00 год. слідчим (прізвище не вказано) проводилася процесуальна дія, як допит підозрюваного ОСОБА_7 , 23.12.2016 року у графі №24 слідчим надано доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 ,о 11:00 -11-30 год. (а.с. 3.)

Стороною захисту, начальнику Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області було направлено адвокатський запит про: «надання відомостей чи був зареєстрований в журналі обліку відвідувачів Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 13.12.2016 р., 21.12.2016 р., 23.12.2016 р., якщо так то зазначити час його перебування у приміщенні Бериславського ВП ГУНП» (а.с.180).

На адресу адвоката надійшла відповідь від 23.02.2017 №1939/37-2017, у якій зазначено, що: « ОСОБА_7 перебував у слідчому відділі Берисласького ВП ГУНП, 21.12.2016 року у період часу з 14:55 до 15:20 год., а не як зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування слідчим з 12:00 до 12:30 год., що спростовує той факт, що 13.12.2016 р. та 23.12.2016 р., ОСОБА_7 перебував, у Берислаському ВП ГУНП в Херсонській області (додаток копія журналу на 2 х аркушах) та у ці дні проводились за його участі будь які процесуальні дії, у тому числі і, що йому надавався доступ до матеріалів кримінального провадження (а.с.181).

Тобто дане дає підстави вважати, що процесуальні дій відносно ОСОБА_7 в якості підозрюваного були проведені у невизначеному місті та у невизначений час, слідчий допустив порушення норм процесуального права, чим істотно погіршив становище обвинуваченого.

Згідно ст. 224 КПК України: - допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або і іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Такі погодження з обвинуваченим у матеріалах кримінального провадження відсутні. 16.02.2017 року у судовому засіданні стороною захисту, було заявлено клопотання про надання належним чином завірений витяг про рух кримінального провадження №0001507 сформований автоматично, але прокурор відповіді не надав ( а.с.70). І як наслідок суд вирішення даного клопотання залишив поза увагою.

Доводи потерпілого та свідків обвинувачення, щодо агресивної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 до присутніх у кафе не підтверджуються, оскільки жодна особа до поліції з відповідною заявою не зверталася.

Просить скасувати вирок Бериславського районного суду від 01.06.2017 р. відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно ОСОБА_7 .

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за яким його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, а саме показами свідків які були ретельно допитані судом першої інстанції та їх покази які докладно викладені у вироку та надана відповідна оцінка.

Судом у вироку, обґрунтовано вказано, що посилання сторони захисту на те, що під час судового розгляду були допитані інші свідки, ніж ті, що зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування та допитувалися в ході досудового слідства необґрунтовані. Оскільки відповідно до досліджених анкетних даних допитаних судом, свідків саме ці особи були очевидцями події та допитувалися слідчим, та у реєстрі матеріалів досудового розслідування було допущено технічні помилки у викладенні прізвищ.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про не зазначення у обвинувальному акті в яку саме частину голови нанесено удар, відсутність очевидців та доказів нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому монтировкою є надуманими та не відповідають дійсності.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що саме ОСОБА_7 вдарив металевою «монтировкою» ОСОБА_33 по голові, свідки не бачили моменту нанесення удару, оскільки шли попереду, але чули звук удару і коли розвернулись то побачили в руках ОСОБА_7 металеву «монтировку» а у ОСОБА_11 була розбита голова.

Металева монтировка у судовому засіданні не досліджувався, як на це вказує захисник, так як до матеріалів справи не долучалась і зі слів підозрюваного ОСОБА_7 на досудовому слідстві а.п. 190 він її викинув.

Провини ОСОБА_7 , як обґрунтовано вказав суд у вироку, підтверджується висновком експерта №131 від 09.12.2016 року.

При призначенні експертизи в період досудового розслідування право на захист обвинуваченого порушено не було. Відводи судово-медичному експерту ОСОБА_34 стороною захисту не заявлялись.

Посилання сторони захисту на те, що під час проведенні судово-медичної експертизи, експерт не проводив жодних досліджень, не знайомиться з матеріалами кримінального провадження, а переписав до висновку дані із медичної картки N6912 стаціонарного хворого хірургічного відділення Бериславської ЦРБ на ім`я ОСОБА_11 є надуманим і не відповідають дійсності оскільки згідно вказаного висновку а.п. 154 експертом оглянуто ОСОБА_11 та досліджено постанову слідчого, щодо обставин справи та медичну карту хворого хірургічного відділення Бериславської ЦРЛ.

Дані висновки експерта є належними та допустимими доказами по справі, а клопотання захисту адвоката щодо недопустимості вказаних доказів є необґрунтованим, оскільки істотних порушень прав та свобод людини і основоположних свобод, як-то передбачено ст.87 КПК України, при отримані висновків судово-медичного експерта встановлено не було, зазначені експертизи проведені відповідно до постанови слідчого, у якій зазначено номер провадження, стисла фабула та питання, які необхідно дослідити.
Згідно ч. 10 ст. 107 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку. Сторона захисту не оспорила висновків експерта. Зазначені висновки медичної експертизи, відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, проведення експертного дослідження для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень згідно ст. 242 КПК України є обов`язковим. Тобто, доказом наявності та тяжкості тілесних ушкоджень є висновок судово-медичної експертизи.
Посилання захисту на те, що експерт не провів повне дослідження та ним наданий необґрунтований висновок з чисельними порушеннями норм КПК України, Закону України «Про судову експертизу», відомчих нормативних актів, регламентуючих експерту діяльність, використання медичних карток які не були відкриті стороні захисту, суд не приймає до уваги, оскільки у висновках експерта зазначено підставу проведення експертизи, місце і час її проведення, особу щодо якої проводиться експертиза, місце її знаходження, обставини справи, зазначено, що проводився огляд ОСОБА_11 та експертом зроблено відповідно висновки щодо поставлених питань, тобто даний висновок узгоджується з вимогами, викладеними у ст. 101 ч. 3-5, 7, 10 КПК України.
Наявність у потерпілого ОСОБА_11 станом на 03.12.2016 року тілесних ушкоджень, сторонами кримінального провадження не оспорювалось та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі і показами свідків. Даних, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_11 міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин та від інших осіб не встановлено.
Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень потерпілої свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом.
Розслідування цієї кримінальної справи проводилось слідчим СВ Бериславського ВП ГУНП ОСОБА_28 , який вказаний в витягу реєстру досудових розслідувань №0001507 від 03.01.2017 року а.п. 71,72

Встановлення факту, чи перебував підозрюваний ОСОБА_7 13.12.2016 р., 21.12.2016 р. та 23.12.2016 р., у Берислаському ВП ГУНП в Херсонській області, то це не є підставою для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, висновки експертизи, та беручи до уваги покази свідків які були очевидцями цих подій суд вірно зазначив, що покази свідків в судовому засіданні підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 саме обвинуваченим ОСОБА_7 . У суду дійсно не було підстав ставити під сумнів їх правдивість, оскільки перевіривши свідчення зазначені у матеріалах кримінального провадження суд впевнився, що вони є логічними, послідовними, змістовними, детальними, повністю узгоджуються між собою, а також із виявленими при огляді ОСОБА_11 тілесними ушкодженнями, які зафіксовані у висновку експерта № 131 від 09.12.2016 року. Даних про їх зацікавленість у розгляді провадження, а також причин обмовляти ОСОБА_7 , судом також не виявлено, з такою думкою погоджується і колегія суддів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд вказав вид та його розмір відповідно ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ч. ч. 1,2 ст. 56 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.
З таким висновком суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та також вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особи, та конкретних обставин справи, а тому підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.ст.7, 8, 9 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційні скарги прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2