Справа № 425/2974/16-к
Провадження № 11-кп/782/7/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_8 , подану на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.11.2016 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, раніше засуджений вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.09.2016 року за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі та звільнений від відбування призначеного покарання, відповідно до ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення у розмір призначеного за останнім вироком покарання за попереднім вироком Рубіжанського міськсуду Луганської області від 22.09.2016 року у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, остаточно ОСОБА_6 призначено волі покарання у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, із покладанням на нього, згідно із ст. 76 КК України, процесуальних обов`язків: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися до цього органу на реєстрацію.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 07 вересня 2016 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля задньої сторони будівлі магазину «АТБ-маркет» по вул.Мєндєлєєва,32 м. Рубіжне Луганської області, реалізуючи раптово виниклий у нього намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вилучив із поглиблення у бетонній підлозі металеву решітку та, тримаючи її, попрямував до будинку АДРЕСА_2 , де сховав викрадене у кущах, спричинивши ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду у розмірі 500 грн.

У поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Луганської області ОСОБА_8 , не оспорюючи правильності встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності визначеної судом юридичної оцінки дій ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати у частині призначеного цій особі покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням судом при призначенні покарання закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, представник обвинувачення зазначає, що, відповідно до роз`яснень п.п.21,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» остаточне покарання сукупністю злочинів має визначатись за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і у межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання. При цьому однакові за видом та розміром покарання поглиненню не підлягають.

Суд у вироку, визначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, не прийняв до уваги, що за ч.1 ст. 72 КК України 2 роки обмеження волі ( призначені ОСОБА_6 за попереднім вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.09.2016 року) дорівнює 1 року позбавлення волі, тобто, є однорідним за видом та розміром до покарання, призначеного за останнім вироком .

Тому, суд не міг у даному випадку обрати принцип поглинення покарань.

Оскільки зазначене у вироку кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 до постановлення попереднього вироку суду, то прокурор вважає за необхідне при визначенні остаточного покарання застосувати вимоги ч.4 ст. 70,72 КК України та призначити покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Рубіжанського міськсуду Луганської області від 22.09.2016 року та останнього вироку цього ж суду від 18.11.2016 року, у вигляді 1 року і 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75 КК України прокурор просить звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього процесуальні обов`язки, передбачені п.3,4 ст.76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка повністю підтримала подану апеляційну скаргу щодо зазначених у ній доводів, обвинуваченого, його захисника, які не заперечували проти викладених у апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За таких умов, колегія суддів визнає доведеною судом першої інстанції вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, як вони викладені у вироку.
Кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України колегія суддів визнає правильною.
Суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про допущені судом порушення закону України про кримінальну відповідальність и незастосування закону, який підлягав застосуванню під час призначення остаточного покарання ОСОБА_6 , що, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, є підставою для скасування вироку суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення 07 вересня 2016 року, тобто, до ухвалення попереднього вироку по справі (22.09.2016 року).
За таких обставин остаточне покарання ОСОБА_6 повинно визначатись за правилами ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, оскільки, поглинення них не є у даному випадку можливим з огляду на те, що покарання за попереднім вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.09.2016 року 02 роки обмеження волі _ відповідно до ст. 72 КК України, є однаковим за розміром із призначеним покаранням за останнім вироком і може бути тільки частково приєднане.
Колегія суддів погоджується із викладеною у апеляційній скарзі прокурора позицією про можливість, відповідно до ст. 75 КК України, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням та встановленням йому іспитового строку на 1 рік, а, також покладанням на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.3,4 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 405, 413,421 КПК України, судова колегія

засудила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.11.2016 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 185 КК України скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.1 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.09.2016 року у вигляді 01 місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік 01 місяць.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування остаточно призначеного покарання із випробуванням, із встановленням іспитового строку на 01 рік.

Згідно вимог п.3,4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок апеляційної інстанції може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді