621/228/17 1-кп/621/61/17
У Х В А Л А
21 березня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ніколаєвка Тамбовського району Амурської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, громадянина України, одруженого, раніше судимого, востаннє 04.05.2016 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України від покарання звільнений з випробуванням на строк 3 роки,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта від 30.01.2017 року ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2017 року у відношенні ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою у Харківській УВП №27, строком до 21.03.2017 року.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового розгляду, які передбачені ч. 2 ст. 322 КПК України.

У зв`язку з цим, судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заявив мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обраний строк запобіжного заходу спливає, продовжують залишатися ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечували, просили постановити ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування такої правової позиції посилалися на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці проживання, а також відсутність можливості будь-якого перешкоджання судовому провадженню з боку обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було взято до уваги, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні злочину у період іспитового строку, встановленого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2016 року. Також, слідчим суддею було взято до уваги наявність у ОСОБА_4 малолітніх дітей.

На час судового розгляду є докази того, що продовжують залишатися ризики вчинення нових злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності, а також і ризику невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

Сторонами не надано будь-яких доказів, які б вказували на зниження чи усунення ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу та на час продовження його строку, або на існування обставин, що дають підстави вважати можливим забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та усувають ризики продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про те, що під час застосування запобіжного заходу не було враховано, що він одружений та має двох малолітніх дітей є безпідставними та спростовуються змістом ухвали слідчого судді від 21.01.2017 року.

За таких обставин, оскільки зазначені вище, передбачені ст. 177 КПК України, ризики не зменшилися, підстави для зміни запобіжного заходу на інший відсутні, тому належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення та продовжити строк тримання під вартою в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, незважаючи на його винятковість, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити досягнення дієвості кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 197, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) до 19 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: