В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2016 Справа №607/3578/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в cкладі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003709 від 19 грудня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , конголезця, уродженця м. Бумба провінції Монгала Демократичної республіки Конго, громадянина Демократичної республіки Конго, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , студента 4-го курсу ТНЕУ, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що 18 грудня 2015 року, близько 04.00 год., у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні нічного клубу «Алюр», що по вул.Злуки 45, у м. Тернополі, виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, 18 грудня 2015 року, близько 04.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні нічного клубу «Алюр», що по вул.Злуки 45, у м. Тернополі, скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_6 , яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, отримав від неї її мобільний телефон торгової марки «Samsung А5» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 після чого, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно з корисливих мотивів, викрав даний телефон, поклавши його собі у кишеню штанів в які був одягнений.

В подальшому, ОСОБА_3 , того ж дня маючи на меті реалізувати викрадений ним мобільний телефон, прибувши у ПТ «Ломбард» «Заставно-кредитний дім», що на бул. Шевченка, 14 у м. Тернополі здав його, за що отримав грошові кошти в сумі 3500 гривень.

Таким чином своїми умисним діями ОСОБА_3 , завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6800 гривень

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дослідивши та оцінивши надані сторонами в кримінальному провадженні докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та суду пояснив те, що, він з потерпілою познайомився у соціальній мережі, та деякий час спілкувався. 18.12.2015 року він був в нічному клубі «Алюр», де вживав алкогольні напої. Там же ж була потерпіла, вона також вживала алкоголь. В якийсь момент, як він тепер пригадує вона віддала йому телефон на збереження. Він поїхав з клубу додому, а вранці виявив в себе телефон. Він не пам`ятав достеменно де він його взяв. Тоді він вирішив здати його в ломбард. Згодом йому стало відомо, що це телефон потерпілої. Він намагався з нею зв`язатися в соціальній мережі, однак вона була на відпочинку закордоном. Просить вибачення в потерпілої, щиро кається в тому що взяв телефон.

Вказує на те, що під час проведення слідства йому був залучений перекладач з англійської мови, хоча його рідною мовою є французька. Він неодноразово вказував перекладачу що він не розуміє в достатній мірі її переклад з англійської.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала суду наступні показання. 18.12.2015 року вона відпочивала в нічному клубі «Алюр». Там також був обвинувачений. В якийсь момент він взяв в неї телефон. Як саме пригадати не може, але точно не силоміць. Телефон взяв з її рук, вона фактично не заперечувала. Згодом вона виявила його пропажу, однак обвинувачений казав що в нього його не має. На наступний день вона повернулася в клуб, але їй повідомили що телефон не знаходили, тому вона звернулася в міліцію. Обвинувачений просив в неї вибачення, телефон їй повернуто. Просить не карати обвинуваченого. Те, що вказано в обвинувальному акті, що вона перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності.

Як доказ, винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , стороною обвинувачення надано наступні документи.

-протокол огляду речей від 16.02.2016 року, відповідно до якого було проведено огляд телефону торгової марки «Самсунг А» золотистого кольору;

-висновок експерта № 6-132/16 від 18.03.2016 року, відповідно до підсумків якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Самсунг А», може становити 6800 грн.

Вказані докази суд визнає недопустимими з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Як встановлено в судовому засіданні на досудовому слідстві обвинуваченому було залучено перекладача з англійської мови. Водночас ОСОБА_3 уродженець Демократичної республіки Конго, офіційною мовою якої є французька. Навчання обвинуваченого англійською мовою не свідчить про володіння нею на рівні достатньому для ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення. Судом залучено для участі в справі перекладача з французької мови. З огляду на наведене, у зв`язку з тим, що виконання вимог ст. 290 КПК України було здійснено з порушенням права на захист обвинуваченого суд відповідно до ст. 87, 89 КПК України визнає вказані докази недопустимими.

Щодо про наданого суду стороною обвинувачення протоколу огляду предметів від 20.03.2016 року із додатком відеозаписом із камер відео спостережень 18.12.2015 року нічного клубу «Алюр», суд не приймає його до уваги, оскільки стороною обвинувачення не заявлялося клопотання про його дослідження в судовому засіданні шляхом перегляду відеозапису, а отже вказаний доказ, є недопустимим відповідно до ст. 87, 89 КПК України, оскільки він судом не досліджувався.

Завірену копію довідки № 313/2 від 05.02.2015 року видану «Ломбард» «Заставо-кредитний дім», суд відповідно до ст. 99 КПК України, визнає недопустимим доказом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли

викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Як встановлено в судовому засіданні з показань потерпілої ОСОБА_6 телефон обвинувачений у неї взяв, як саме пригадати не може, але точно не силоміць. Телефон взяв з її рук, вона фактично не заперечувала. В стані сильного алкогольного сп`яніння вона не перебувала. З огляду на це суд не може погодитися з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.

Статтею 17 КПК України закріплено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 62 Конституції України та пунктом 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) закріплено принцип презумпції невинуватості, як один із основних засадничих принципів кримінального судочинства, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд) в своєму рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25 березня 1983 року зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 ст. 6 Конвенції.

На думку Суду, пункт 2 статті 6 Конвенції «вимагає …, inter allia, аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин, Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного» (рішення у справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року).

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд, розглядаючи дане кримінальне провадження сприяв сторонам у дослідженні та отриманні необхідних доказів, після завершення дослідження яких жодна зі сторін не заявляла клопотань про необхідність надання суду чи допомоги у сприянні в отриманні тих чи інших доказів.

Враховуючи те, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено того, що обвинувачений вчинив саме крадіжку.

Отже, дослідивши подані сторонами докази в підтвердження своїх доводів, тим самим, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 свого підтвердження не знайшло, обставин, які підлягають доказуванню по такому обвинуваченню та доказів, які підтвердили б вину обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом, прокурором не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

А тому, суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_8 не обирався.

Процесуальні витрати слід вважати понесеними за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і виправдати у зв`язку з тим що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати слід вважати понесеними за рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1