Справа № 591/3303/17
Провадження № 1-кс/591/1975/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_4

про накладення арешту на майно -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуків, в якому вказала, що існують достатні підстави вважати, що вилучені у ході обшуку документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються у ході слідства для розкриття розслідуваних кримінальних правопорушень та притягнення винних до відповідальності.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що не може бути складу злочину по ухиленню від сплати податків без визначення його розміру. А розмір такого ухилення не визначений, вказав на недоліки в оформленні матеріалів клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, що з`явилися, вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 від 12.06.2017 за ч. 2 ст. 212, ч. 1,2 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України за фактами умисного ухилення від сплати податків за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, приховування офіційного, особливо важливого документу та підроблення офіційного документу.
У ході розслідування справи за ухвалою слідчого судді Роменського районного суду Сумської області слідчим прокуратури Сумської області було проведено обшук у приміщенні квартири ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в якій, серед іншого, було виявлено та вилучено речі, а саме:
1) витяг про державну реєстрацію права власності на машиномісце - гараж НОМЕР_1 у підземному паркінгу №4 по АДРЕСА_2 ,
2) свідоцтва про право власності на машиномісце № НОМЕР_1 у підземному паркінгу №4 по

АДРЕСА_3 ) витяг про державну реєстрацію права власності на машиномісце - гараж НОМЕР_2 у підземному паркінгу №4 по АДРЕСА_2 ,

4) свідоцтво про право власності на машиномісце № НОМЕР_2 у підземному паркінгу №4 по вул. Срібнокільська, 1 у м. Київ,

5) технічний паспорт на машиномісце № НОМЕР_1 у підземному паркінгу

АДРЕСА_4 ,

6) технічний паспорт на машиномісце № НОМЕР_2 у підземному паркінгу 4 по

АДРЕСА_2 ,

7) договор №168 від 17.02.2017 з додатками про купівлю продаж устаткування,

8) договору №358 від 25.03.2017 з додатками про виконання робіт - улаштування устаткування,

9) попередній кошторис робіт та матеріалів на об`єкті, що розташовані у АДРЕСА_5 ,

АДРЕСА_6 ) копії договору від 22.12.2015 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 ,

11) копії договору від 22.12.2015 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 ,

12) протокол від 13.10.2015 ПР МСМ №041642 про скоєння ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 198 КУпАП,

13) дипломатичний паспорт НОМЕР_3 , виданий 25.11.2006 на ім`я ОСОБА_7 .

На ці речі прокурор просить накласти арешт.

Слідство вважає, що ОСОБА_5 умисно ухилилась за попередньою змовою з ОСОБА_6 від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, але розмір ухилення слідством не визначений.

Кількість квартир, які зареєстровані на особу ОСОБА_5 не вказує на вчинення злочину, тому що володіння майном не суперечить вимогам ст. 41 Конституції України та Закону України «Про право власності», якими не обмежується розмір майна, який є у власності громадян.

Прокурором вказано, що протокол від 13.10.2015 ПР МСМ №041642 про скоєння ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 198 КУпАП, яке полягало у втраті паспорта громадянина України може бути доказом системного умисного приховування ним офіційних документів з метою їх використання під час укладення правочинів для ухилення від сплати податків.

Але протокол є лише підставою для розгляду справи уповноваженим органом по суті і може лише свідчити про імовірний його розгляд.

Тому посилання прокурора на протокол про адміністративне правопорушення без рішення по ньому як доказ по кримінальному провадженню є сумнівним.

Вказаний дипломатичний паспорт НОМЕР_3 , виданий 25.11.2006 на ім`я ОСОБА_7 , має термін дії до 25 травня 2011 року та є недійсним вже більше 6 років.

Слідство вказує, що ОСОБА_6 всупереч вимогам «Положення про дипломатичний паспорт» не повернув на зберігання Міністерству закордонних справ України дипломатичний паспорт після припинення повноважень народного депутата України.
Згідно ст. 17. «Положення про дипломатичний паспорт» недійсні дипломатичні паспорти підлягають поверненню для знищення Міністерству закордонних справ України протягом місяця у разі їх віднайдення або повернення.
Суд вважає, що накладати арешт на дипломатичний паспорт не можно. Утримувач дипломатичного паспорту повинен здати цей паспорт в МЗС України, після чого має право ініціювати доступ до нього.
Копії вилучених в ході обшуку документів не є належними доказами по справі, а можуть вказувати лише на інформацію про наявність оригіналів документів, які слідство може отримати у встановлений законом спосіб в рамках розслідування кримінального провадження.

Прокурором вказано, що ОСОБА_6 при відчуженні нерухомого майна 06.12.2010 надав паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 04.07.1996, хоча на той момент його особа мала бути засвідчена паспортом громадянина України НОМЕР_5 , виданим 19.03.2007.
Але обовязок перевірки справжності документів при засвідченні правочинів лежить на особі, яка завірила договір купівлі-продажу. У теперішній час правочини не визнані судом нікчемними та вважаються дійсними.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей чи документів, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, визначеним у частині другій статті 167 КПК України, а саме, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурора ставиться питання про накладення арешту на документи, які для потреб слідства можливо отримати шляхом застосування менш обтяжливих процесуальних заходів ніж арешт майна.

На момент розгляду клопотання прокурор не надав слідчому судді належних і допустимих доказів щодо наявності чи відсутності на вказаних документах слідів кримінального правопорушення.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Представником володільця майна адвокатом ОСОБА_3 надана суду ухвала слідчого судді про накладення арешту на саме майно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в натурі та накладати його ще на документи, які не відповідають всем крітеріям доказів є зайвим.

Накладення арешту на саме майно в натурі не дасть права розпорядження ним та знижує ризики знищення вказаних паперів.

У клопотанні не вказані ризики, які можуть виникнути, якщо на майно не буде накладено арешт. Інформація, яку має бажання отримати слідство за допомогою документів, може бути здобута в інший, передбачений нормами КПК України, спосіб.

Згідно наданого витягу із ЄРДР (а.с. 1,2) вбачаєтся, що органом досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000251 визначено прокуратуру Сумської області, де перелічені прокурори та слідчі прокуратури області.

Речи, на які прокурор просить накласти арешт вилучалися слідчим прокуратури Сумської області на підставі ухвали слідчого судді Роменського районного суду Сумської області.

Згідно статті 171 КПК України до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Але копії документів доданих прокурором до клопотання не завірені належним чином, деякі рапорти співробітників, на підставі яких вносилися відомості до ЄРДР не мають дати (а.с. 53).

Прокурором також не надано слідчому судді постанову про визначення органу досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню № 0000251 під час проведення обшуку, що не дає змоги слідчому судді прийняти рішення про накладення арешту на вказані речі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на речі, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1