ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7606/16-к
провадження № 1-о/753/7/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11.02.2009 року, яким ОСОБА_7 засуджено за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 14.03.2014 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11.02.2009 року, яким ОСОБА_7 засуджено за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ч.4 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

В зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя Апеляційним судом Автономної республіки Крим, який знаходиться на тимчасово окупованій території, на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 року матеріали за заявою ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставини вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11.02.2009 року, направлено до Дарницького районного суду м. Києва для забезпечення судового розгляду.

В поданій заяві засуджений ОСОБА_7 вважає нововиявленими наступні обставини:

- свідок ОСОБА_8 в листопаді - грудні 2004 року не могла знаходитись в робочий час в своїй квартирі, що підтверджується випискою з її трудової книжки. Дана обставина доводить неправильність висновків суду першої інстанції про те, що він 19 листопада 2004 року, з метою полегшення вчинення злочину, знаючи, що ОСОБА_9 є членом фото клубу м. Ялти і займається художнім фотографуванням, зателефонував йому з стаціонарного телефону № НОМЕР_1 , який встановлений в квартирі свідка ОСОБА_10 , на домашній телефон ОСОБА_9 і запропонував за грошову винагороду сфотографувати його ( ОСОБА_7 ) з другом на фоні пам`яток м. Ялти;

- свідок ОСОБА_11 в листопаді 2004 року не мав в користуванні автомобіля "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 , оскільки 09.09.2004 року продав його громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що підтверджується наданою ксерокопією генеральної довіреності, заявами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та поясненням ОСОБА_11 адвокату ОСОБА_17 . Дана обставина доводить неправильність висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 в середині листопада 2004 року, з метою підшукування місця для вчинення вбивства ОСОБА_9 , під приводом вигулу своєї собаки, з водієм ОСОБА_11 на автомашині "Опель- Кадет" р.н. НОМЕР_2 виїхав до лісового масиву поблизу селища Василівка міста Ялти, де обрав місце для вчинення злочину; - від адвоката ОСОБА_18 йому стало відомо, що ОСОБА_19 на початку листопада 2004 року зверталась в Лівадійське відділення міліції міста Ялта з заявою про вчинення ним та ОСОБА_20 нападу на її квартиру, під час якого останнім використовувалась дерев`янна бита. До 11.01.2014 йому не було відомо, що ОСОБА_20 при вчиненні нападу на квартиру ОСОБА_21 використовував биту. Дана обставина спростовує висновок суду першої інстанції про те, що 27 листопада 2004 року ОСОБА_20 і ОСОБА_7 взяли у ОСОБА_22 дерев`яну бейсбольну биту як знаряддя для вчинення запланованого злочину. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подану заяву, просили скасувати вирок суду, яким ОСОБА_7 засуджено за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ч.4 ст.70 КК України, до довічне позбавлення волі з конфіскацією майна та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за обвинуваченням по п.п.6, 12, ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки вважала викладені в ній доводи безпідставними. Суд заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, а також надані стороною захисту матеріали, провівши судові дебати та надавши засудженому останнє слово, дійшов наступних висновків.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_20 визнані винними в умисному вбивстві ОСОБА_9 за таких обставин.

У листопаді 2004 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_20 вчинити умисне вбивство ОСОБА_9 з метою заволодіння його квартирою, на що він погодився. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 та ОСОБА_20 розробили план вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_20 повинен був бути безпосереднім виконавцем вбивства, а ОСОБА_7 - організувати умови вчинення цього злочину. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 в середині листопада 2004 року з метою підшукування місця для вчинення вбивства ОСОБА_9 , під приводом вигулу своєї собаки, з водієм ОСОБА_11 на автомашині "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 виїхав до лісового масиву поблизу селища Василівка міста Ялти, де обрав місце для вчинення злочину.

19 листопада 2004 року ОСОБА_7 з метою полегшення вчинення злочину, знаючи, що ОСОБА_9 є членом фотоклубу м. Ялти і займається художнім фотографуванням, зателефонував йому на домашній телефон і запропонував за грошову винагороду сфотографувати його ( ОСОБА_7 ) з другом на фоні пам`яток м. Ялти, на що ОСОБА_9 погодився.

Далі, в один з днів після 19 листопада 2004 року ОСОБА_20 і ОСОБА_7 з водієм таксі ОСОБА_11 , який не був обізнаний про злочинні наміри засуджених, на автомашині «Опель-Кадет» р.н. НОМЕР_2 виїхали до місця, яке заздалегідь було обрано ОСОБА_7 , і викопали яму з метою подальшого захоронення трупа ОСОБА_9 .

27 листопада 2004 року ОСОБА_20 і ОСОБА_7 взяли у ОСОБА_22 дерев`яну бейсбольну биту як знаряддя для вчинення запланованого злочину.

2 грудня 2004 року вранці ОСОБА_20 і ОСОБА_7 , маючи намір на умисне вбивство ОСОБА_9 з метою заволодіння його квартирою, взявши з собою заздалегідь заготовлені дерев`яну биту, лопату і цемент, в умовлений з ОСОБА_9 час, на автомобілі ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_3 , який ОСОБА_7 цього ж дня взяв у тимчасове користування у ОСОБА_22 , приїхали до будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 , викликав його з будинку, після чого всі втрьох поїхали до Масандрівського парку міста Ялта, де ОСОБА_9 фотографував ОСОБА_20 і ОСОБА_7 . В парку ОСОБА_7 і ОСОБА_20 запропонували ОСОБА_23 поїхати фотографуватися до лісу, на що той погодився. Приблизно о 12-й годині ОСОБА_7 і ОСОБА_20 разом з ОСОБА_9 приїхали до лісового масиву поблизу селища Василівка міста Ялта до Ялтинського водосховища, де засуджені заздалегідь підготували яму для захоронення трупа ОСОБА_9 . Діючи узгоджено, з метою вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів, у той час, коли ОСОБА_9 фотографував ОСОБА_7 , ОСОБА_20 заздалегідь заготовленою дерев`яною битою завдав удару ОСОБА_9 по потилиці, від чого той упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, узгоджені з ОСОБА_7 , і бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_20 бейсбольною битою завдав численні удари по голові та передпліччю ОСОБА_9 та вбив його. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті численних переломів кісток черепа з пошкодженням речовини головного мозку.

Після вчинення вбивства, з метою приховання слідів злочину, ОСОБА_20 і ОСОБА_7 перетягнули труп ОСОБА_9 у заздалегідь підготовлену яму. де присипали труп цементом і землею, після чого на автомобілі з місця вчинення злочину зникли.

Отримати матеріальну винагороду від заволодіння квартирою ОСОБА_9 . ОСОБА_20 не зміг, оскільки 20 грудня 2004 року за вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим за раніше вчинені злочини, передбачені ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, його було засуджено на чотири роки позбавлення волі.

ОСОБА_7 , використовуючи підставних осіб, не обізнаних про його злочинні наміри, по підробленому паспорту ОСОБА_9 організував незаконний продаж належної потерпілому квартири, який було здійснено 3 березня 2005 року.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_20 по даному епізоду кваліфіковані по п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Верховного суду України від 28.05.2009 року вирок Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11 лютого 2009 року залишено без змін, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_20 без задоволення.

Відповідно до ст.459 КПК Украпи судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнається: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У своїй заяві засуджений ОСОБА_7 посилається на те, що свідок ОСОБА_8 в листопаді - грудні 2004 року не могла перебувати у робочий час в своїй квартирі, оскільки знаходилась на роботі, що підтверджується випискою з її трудової книжки. З позиції ОСОБА_7 , дана обставина доводить неправильність висновків суду першої інстанції про те, що він 19 листопада 2004 року телефонував ОСОБА_9 з стаціонарного телефону № НОМЕР_1 , який встановлений в квартирі ОСОБА_10 .

Суд вважає, що виписка із трудової книжки ОСОБА_10 жодним чином не спростовує висновок суду першої інстанції про те, що 19 листопада 2004 року ОСОБА_7 , з метою полегшення вчинення злочину, знаючи, що ОСОБА_9 є членом фотоклубу м. Ялти і займається художнім фотографуванням, зателефонував йому з телефону НОМЕР_1 на домашній телефон ОСОБА_9 і запропонував за грошову винагороду сфотографувати його ( ОСОБА_7 ) з другом на фоні пам`яток м. Ялти, на що ОСОБА_9 погодився.

В обґрунтування цього висновку суд послався на дані трафіку вхідних і вихідних міських телефонних переговорів по номеру телефону НОМЕР_4 , встановленого в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходилась в користуванні ОСОБА_9 , які засвідчують той факт, що 19.11.2004 року в 14:28 на телефон ОСОБА_9 було здійснено вхідний виклик з номера міського телефону НОМЕР_1 , встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 , зареєстрованого за ОСОБА_10 , в квартирі якої в даний час проживав ОСОБА_7 та міг користуватись домашнім телефоном, в тому числі і в її відсутності.

Виходячи з цього, суд не може визнати виписку із трудової книжки ОСОБА_10 такою, що доводить неправильність вироку суду, що переглядається.

В своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 посилається не те, що свідок ОСОБА_11 в листопаді 2004 року не мав в користуванні автомобіля "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 , оскільки 09.09.2004 року на підставі генеральної довіреності продав його громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вважає, що ця обставина спростовує висновок суду про те, що ОСОБА_7 в середині листопада 2004 року, з метою підшукування місця для вчинення вбивства ОСОБА_9 , під приводом вигулу своєї собаки, з водієм ОСОБА_11 на автомобілі "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 виїхав до лісового масиву поблизу селища Василівка міста Ялти, де обрав місце для вчинення злочину. Як вбачається із вироку суду, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань, засвідчив, що на початку листопада 2004 року на прохання ОСОБА_7 возив його на своєму автомобілі "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 до лісу поблизу селища Василівка міста Ялти. В лісі ОСОБА_7 знаходився приблизно 25 хв. Крім цього, в кінці листопада 2004 року ОСОБА_7 знову попрохав його відвезти до того ж місця, пояснивши, що хоче встановити стіл та лавки для святкування дня народження дружини. Заїхавши, на вимогу ОСОБА_7 , за ОСОБА_20 , вони поїхали до магазину будматеріалів, де ОСОБА_7 та ОСОБА_20 придбали штикову лопату. Після цього він відвіз їх до лісового масиву селища Василівка, де вони вийшли з машини, взявши із собою лопату, а через, півгодини повернулися і поїхали в місто. За поїздку розрахувався ОСОБА_7 . Показання свідка ОСОБА_11 були перевірені шляхом відтворення обстановки та обставин події за його участю, в ході якої свідок вказав у лісовому масиві поблизу селища Василівка напрямок до місця, куди він возив ОСОБА_7 і ОСОБА_20 в листопаді 2004 року.

Показання свідка ОСОБА_11 суд визнав належним та допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_20 в листопаді 2004 року виїжджали в лісовий масив, розташований поблизу селища Василівка, де вони завчасно викопали яму для захоронення трупа ОСОБА_9 . Із інформації Департаменту ДАІ України (лист №45/2510 від 08.05.2015), дослідженої в судовому засіданні, встановлено, що автомобіль "Опель- Кадет" р.н. НОМЕР_2 станом на листопад 2004 року перебував у власності ОСОБА_11 і був відчужений ним 27.09.2007 року ОСОБА_15 . Надані ОСОБА_7 світлокопія генеральної довіреності від 09.09.2004 про передачу ОСОБА_11 громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 права на користування та розпорядження належним йому автомобілем "Опель-Кадет" р.н. НОМЕР_2 , та пояснення ОСОБА_11 адвокату ОСОБА_17 , суд до уваги не бере, оскільки вони належним чином не посвідчені, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження неправильності вироку суду, що переглядається. Крім цього, сам факт наявності даної довіреності не виключає того, що зазначений автомобіль в листопаді 2004 року міг продовжувати перебувати в користуванні ОСОБА_11 .

Разом з тим, показання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 висловлені у нотаріально завірених заявах також не можуть бути належними та допустимими доказами неправильності вироку, оскільки у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Також вказаним вимогам закону не відповідають показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_24 допитаних Апеляційним судом м. Києва в режимі відеоконференції.

Крім цього, засуджений ОСОБА_7 в своїй заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами посилається на те, що на початку листопада 2004 року він разом із ОСОБА_20 незаконно проникли до квартири ОСОБА_21 , де міг перебувати чоловік, з яким йому зраджувала дружина. При цьому ОСОБА_20 використовував дерев`яну биту, яку взяв у ОСОБА_22 . Від адвоката ОСОБА_18 11.01.2014 року йому стало відомо, що ОСОБА_19 з даного приводу зверталась до Лівадійського відділення міліції міста Ялти. Вважає, що дана обставина спростовує висновок суду першої інстанції про те, що 27 листопада 2004 року ОСОБА_20 і ОСОБА_7 взяли у ОСОБА_22 дерев`яну бейсбольну биту як знаряддя для вчинення запланованого злочину, за допомогою якої вчинили вбивство ОСОБА_9 .

Суд вважає доводи заяви ОСОБА_7 в цій частині також необґрунтованими.

Як встановив суд першої інстанції, 27 листопада 2004 року ОСОБА_20 і ОСОБА_7 взяли у ОСОБА_22 дерев`яну бейсбольну биту як знаряддя для вчинення запланованого злочину. Діючи узгоджено, з метою вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів, ОСОБА_20 заздалегідь заготовленою дерев`яною битою завдав удару ОСОБА_9 по потилиці, від чого той упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, узгоджені з ОСОБА_7 , і бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_20 бейсбольною битою завдав численні удари по голові та передпліччю ОСОБА_9 та вбив його. В обґрунтування даного висновку суд послався на показання свідка ОСОБА_22 про те, що у нього в квартирі була бейсбольна бита. В листопаді 2004 року після того, як до нього приходили ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , бита зникла. Під час проведення очної ставки між ОСОБА_7 із ОСОБА_22 свідок підтвердив свої показання і додав, що ОСОБА_7 телефонував йому декілька разів та просив нічого не говорити працівникам міліції про биту і про користування автомобілем, пропонуючи за це 500 доларів США.

Таким чином, засудженим ОСОБА_7 у своїй заяві не наведено належних та допустимих доказів на пітвердження неправильності вироку суду, що переглядається.

Виходячи з наведеного, суд заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11 лютого 2009 року, яким його засуджено: за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за нововиявленими обставинами, залишає без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 459, 466, 467 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_7 про перегляд за ново виявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 11 лютого 2009 року, яким ОСОБА_7 засуджено за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України, до довічного позбавленню волі з конфіскацією майна відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Головуючий:

Судді: