пр. № 1-кп/759/711/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006350, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня-спеціальна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.03.2000р. Жашківським районним судом Черкаської обл. за ч.3 ст.140; ч.1 ст.215; ст.42 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі;

12.08.2003р. Жашківським районним судом Черкаської обл. за ч.5 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 29.06.2010р.,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

інші учасники справи: потерпілий - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
19.06.2016р. ОСОБА_7 з метою продажу автомобіля марки «АУДІ А6» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився у його користуванні, домовився із невстановленою слідством особою про зустріч на станції технічного обслуговування з метою перевірки технічного стану автомобіля.

20.06.2016р. приблизно о 14.30год. ОСОБА_7 , прибувши автомобілем марки «АУДІ А6» д.н.з. НОМЕР_1 на станцію технічного обслуговування, що за адресою: м.Київ, вул.Жмеринська, 1, зустрівся із ОСОБА_4 , який представляючись автомобільним електриком, під приводом перевірки технічного стану автомобіля, сів за кермо вказаного автомобіля з приведеним в дію двигуном. Після чого ОСОБА_4 , на автомобілі марки «АУДІ А6»д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України не визнав та суду показав, що 19.06.2016р. до нього подзвонив знайомий ОСОБА_8 , попросив допомоги при купівлі авто, так як знав, що він розуміється в автомобілях. Наступного дня, 20.06.2016., зустрівся з ним біля станції метро «Деміївська», разом вони направились до вул.Г.Юри. Там ОСОБА_8 подзвонив до ОСОБА_9 , а йому сказав зачекати ще одного чоловіка. Через деякий час приїхав ОСОБА_10 , якого раніше він не знав, і вже разом з ним вони поїхали на СТО на вул.Жмеринській. Сам ОСОБА_10 пішов, а він залишився чекати біля СТО ОСОБА_8 . Через деякий час приїхав ОСОБА_9 . Він пояснив потерпілому, що необхідно зачекати його знайомого, який привезе комп`ютер для перевірки авто, після чого разом з ОСОБА_9 почав оглядав авто. Через деякий час, коли ОСОБА_4 зателефонували та повідомили, що скоро привезуть комп`ютер, він вирішив завести двигун автомобіля, але виявилось, що сів акумулятор. У працівників СТО попросили зарядний пристрій і з їх допомогою закотили автомобіль у бокс для підзарядки акумулятора. Після того, як зарядився акумулятор, ОСОБА_9 завів двигун, а він сів в авто з метою оглянути його ще раз, покрутив руль, здав вперед-назад, а потім з дозволу ОСОБА_9 проїхався по території СТО, конкретно дозволу виїжджати з СТО не було. Коли він рухався, то йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив виїхати забрати його та чоловіка, який приніс комп`ютер. Потерпілому про те, що він поїхав забрати ОСОБА_8 не повідомляв. Коли виїжджав з СТО, ОСОБА_9 просто стояв, не біг та не спиняв авто. Він виїхав на дорогу, проїхав приблизно 200м та зупинився біля ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Івашко підбіг до нього, витяг з-за керма, заштовхав його на заднє сидіння, ОСОБА_10 сів за кермо та вони поїхали. Івашко при цьому нічого не пояснив та не відповідав на питання про те, що відбувається. Коли доїхали в район с.м.«Академмістечка», пробили колесо та їх затримали працівники поліції. Наміру та умислу на викрадення автомобіля в нього не було, до вчинення злочину він не причетний.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

В судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення безпосередньо допитані потерпілий ОСОБА_7 та свідки сторони обвинувачення ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 19.06.2016р. розмістив оголошення про продаж автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в його користуванні з березня 2015р. Йому зателефонував чоловік на ім`я « ОСОБА_13 », який запропонував зустрітись для того щоб оглянути автомобіль. Зустрілись вони 20.06.2016р. біля ринку «Колібріс», ОСОБА_13 запропонував проїхати на СТО, де в нього є знайомий, що може оглянути авто та встановити його технічний стан. СТО знаходилось на вул.Жмеринській, 1. Вже на СТО, приблизно о 13.00год., він побачив ОСОБА_4 , який пояснив, що для перевірки авто необхідно зачекати ще ОСОБА_14 . За цей час в авто сів акумулятор, ОСОБА_4 попросив чоловіків, які працювали в гаражі зарядний пристрій. Побачивши це, він, потерпілий повірив, що ОСОБА_4 дійсно працює на СТО. Зарядивши акумулятор, він особисто завів авто, а обвинувачений попросив у нього сісти в автомобіль для того щоб перевірити як він працює, на що він не заперечував. Сівши в авто, ОСОБА_4 трохи посидів, покрутив руль, потім почав здавати на автомобілі вперед назад. Потім ОСОБА_4 направив авто до виїзду та виїхав на проїзну частину, повернув у напрямку вул.Святошинської. Він побіг за автомобілем і бачив, як біля повороту автомобіль зупинився та до нього сіло ще двоє чоловіків, при цьому ОСОБА_4 пересів з водійського сидіння на пасажирське. Повернувшись до СТО він з`ясував, що ОСОБА_4 там не працює. Зрозумівши, що у нього викрали авто, вибіг на дорогу, де зупинив автомобіль поліції, пояснив їм ситуацію, разом вони поїхали наздоганяти автомобіль і через деякий час по рації повідомили про те, що його автомобіль було зупинено.

Дозволу обвинуваченому на виїзд з СТО не давав, з приводу покарання для ОСОБА_4 покладається на розсуд суду, матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що точну дату не пам`ятає, в червні 2016р. йому зателефонував його знайомий ОСОБА_8 , який повідомив, що бажає купити автомобіль і попросив показати йому будь-яке СТО в районі Борщагівки. Наступного дня вони зустрілись на вул.Г.Юри, 20, ОСОБА_8 був із ОСОБА_4 , з яким до цього він знайомий не був. Він разом із ОСОБА_4 маршрутним таксі поїхали на СТО, що знаходиться на вул.Жмеринській, а ОСОБА_8 залишився. Вийшли біля СТО, через деякий час під`їхав чорний автомобіль, ОСОБА_4 пішов на СТО, а йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що чекає його на зупинці громадського транспорту, попросив прийти. Разом з ОСОБА_8 вони стояли на зупинці приблизно за 400-500м від СТО, розмовляли. Через 30-40хв. під`їхав ОСОБА_4 на чорному «Ауді». ОСОБА_8 сказав йому сісти за кермо, чому він про це попросив не пам`ятає. ОСОБА_4 пересів на заднє пасажирське сидіння, він, свідок, не знаючи про те, що автомобіль викрадений, погодився та сів за кермо та вони разом поїхали. Потім їх затримала поліція, у зв`язку з чим в той момент не знав. Куди вони їхали і з якою метою не знає, не цікавився. В подальшому йому стало відомо, що автомобіль був викрадений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що 20.06.2016р. приблизно о 15.00год. працював на СТО на вул.Жмеринській, на території біля СТО бачив потерпілого та обвинуваченого, які стояли біля автомобіля «Ауді А6» чорного кольору. Автомобіль не заводився, оскільки в нього сів акумулятор і потерпілий та обвинувачений попросили допомогти, тому вони разом відкотили автомобіль ближче до боксу і зарядили акумулятор. Обвинувачений сів за кермо автомобіля спочатку здав назад, вперед, а потім поїхав. Через декілька хвилин прибіг схвильований потерпілий та запитав чи знає він обвинуваченого, на що він пояснив, що бачив його вперше. Хто саме запустив двигун автомобіля не пам`ятає.

Також судом безпосередньо досліджені наступні докази, надані стороною обвинувачення:

- протокол огляду місця події від 20.06.2016р., яким оглянуто автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який знаходиться біля зупинки громадського транспорту «Інститут проблем лиття», що розташована між будинками №65 та №67 по бул.Вернадського в м.Києві, в ході якого крім іншого вилучено ключ від автомобіля, що знаходився в замку запалювання, а також встановлено пошкодження лівого переднього колеса (а.с.54-58);

- протокол огляду місця події від 20.06.2016р., яким оглянуто зупинку громадського транспорту «Інститут проблем лиття», що розташована між будинками №65 та №67 по бул.Вернадського в м.Києві та трьох чоловіків, що перебували біля вказаної зупинки громадського транспорту: ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . У останнього з належної йому барсетки, крім іншого, було вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_2 (а.с. 61-73);

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.06.2016р., яким оглянуто автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 та примусово переміщено на спеціальний майданчик за адресою м.Київ, вул.Набережно-Лугова. 4 (а.с.59);

- протокол огляду предметів від 16.07.2016р., яким оглянуто речі вилучені в ході огляду місця події від 20.06.2016р. за адресою м.Київ, бул.Вернадського, 65В (а.с.81-82);

- протокол огляду місця події від 20.06.2016р., яким оглянуто ділянку місцевості, яка розташована на станції СТО, що на вул.Жмеринській, 1А в м.Києві, згідно якого було встановлено місце вчинення кримінального правопорушення (а.с.86-87).

Таким чином, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, ретельно дослідивши у судовому засіданні та оцінивши в сукупності з іншими доказами показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 фактично не оспорює, що він, керував та здійснив рух автомобіля потерпілого, без його дозволу. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 сів в автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 та на даному автомобілі, всупереч волі потерпілого, з місця вчинення злочину поїхав. Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що наміру незаконно заволодіти вказаним автомобілем у нього не було і він планував потім повернутись, при цьому наміри заволодіти автомобілем були у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , спростовуються показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , тому показання обвинуваченого суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими доказами у їх сукупності та розцінює як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення відповідальності за вчинене. Стороною захисту не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами відсутність умислу обвинуваченого на заволодіння транспортним засобом, не встановлено це і судом. Враховуючи принцип безпосередності, суд позбавлений можливості давати оцінку іншим фактичним даним (про існування попередньої змови щодо незаконного заволодіння транспортним засобом), які можливо і одержані сторонами, проте не були предметом дослідження судом і не охоплюються межами висунутого обвинувачення.
Свідок ОСОБА_15 , про допит якого заявлено стороною захисту, безпосередньо в судовому засіданні допитаний не був, прибуття даного свідка стороною захисту не було забезпечено, ухвала про його примусовий привід до суду не виконана. Сторона захисту, вважала можливим закінчити судовий розгляд без допиту свідка ОСОБА_15 . Про допит інших свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, сторона обвинувачення та захисту клопотань не заявляла.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Таким чином, суд приходить до висновку, що показання в судовому засіданні потерпілого про те, що саме ОСОБА_4 незаконно заволодів його транспортним засобом за викладених вище обставин є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 причетним до незаконного заволодіння транспортним засобом, яким на законних підставах користувався потерпілий ОСОБА_7 . Доводи сторони захисту про те, що на момент вчинення злочину власником автомобіля була ОСОБА_16 , не впливає на правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 .
Разом з тим, суд приходить до висновку про необхідність виключити з обвинувачення посилання на ті обставини, що ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_7 про зустріч, а також те, що ОСОБА_4 привів в дію двигун внутрішнього згоряння автомобілямарки «АУДІ А6» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки дані обставини не встановлено у ході судового розгляду справи.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікація його дій за ч.2 ст.289 КК України вірна, оскільки він повторно, незаконно заволодів транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілого щодо призначення покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.289 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки формулювання обвинувачення не містить даних про корисливий мотив заволодіння ОСОБА_4 транспортним засобом.
Питання речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 20.06.2016р.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 , який рахувати з 20.06.2016р., до набрання вироком законної сили зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: автомобіль «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на автомайданчику ДП «Інформаціні ресурси України», що розташований за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Лугова, 4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 - повернути законному володільцю ОСОБА_7 ;

мобільний телефон «Алкател» IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ніж сірого кольору, посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_17 серія НОМЕР_6 , зв`язку ключів, вологі серветки, СД-диск, гаманець чорного кольору в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 382 грн., та сувеніри -1000 доларів США, дві візитки до авто сервісу, авто магазину, дві дисконтні картки до спорт клубів, дисконтну картку до АЗС «ВОГ», електронний шнур з USB входом синього кольору, мобільний телефон «Нокіа 1280» IMEI: НОМЕР_7 , мобільний телефон «Бравіс» IMEI: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м.Києві повернути ОСОБА_18 ; мобільний телефон «Самсунг Гелексі А3» IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , який зберігаються у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м.Києві повернути ОСОБА_11 ; сумку коричневого кольору , три запальнички, батарею до мобільного телефону, зарядний пристрій коричневого кольору, гаманець коричневого кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 15грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , зв`язку ключів, тринадцять візиток таксі «Аміго», копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, довідка №2504 МКЛ №17, мобільний телефон «Соні Еріксон» IMEI: НОМЕР_12 , мобільний телефон «Нокіа» IMEI: НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м.Києві повернути ОСОБА_4 ;

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: