ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

обвинувачених БАЛУТИ- ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

їх захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

при судовому розгляді кримінального провадження №1-кп/523/18731/14 к щодо

БАЛУТИ - ОСОБА_21 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого до затримання водієм кінотеатру «Зоряний», одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 27 ч.3 ст.187 ч.3, ч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.27 ч.2, ст.187 ч.3 КК України,

ОСОБА_23 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.27 ч.2, ст.187 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Напередодні 6.06.2013 року, точний час судом не встановлено, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , вступили між собою у злочину змову, спрямовану на незаконне заволодіння шляхом розбійного нападу майном і грошима, які знаходилися у робочому кабінеті заступника директора по фінансовій частині ТОВ Культурний центр «Зоряний» ОСОБА_27 .

З метою реалізації задуманого злочину, 6.06.2013 року, біля 24 годин, ОСОБА_24 , знаходячись у приміщенні кінотеатру «Зоряний», який розташований за адресою: вул. Героїв Сталінграду 60 «а» в м. Одесі, користуючись відповідною довірою до себе, як до працівника вказаного кінотеатру з боку інших працівників закладу, використовуючи як привод необхідність перевірки зачинення вхідних дверей до приміщення, що не входило до його компетенції як працівника, залишив відкритою одну з запасних дверей приміщення та невстановленим способом привів охоронну сигналізацію, встановлену на цих дверях у неробочий стан, чим створив умови для безперешкодного проникнення до приміщення кінотеатру співучасникам злочину ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

В свою чергу, ОСОБА_28 та ОСОБА_25 , скориставшись створеними їм умовами, на початку першої години ночі 7.06.2013 року, безперешкодно, через відімкненні від сигналізації двері запасного виходу, проникли до приміщення кінотеатру, який перебував під охороною, та згідно попередньо розробленого з ОСОБА_24 плану, стали переховуватися в одному з демонстраційних залів кінотеатру, чекаючи до ранку, тобто до часу прибуття ОСОБА_27 на роботу.

07.06.2013 року, біля 7 годин, ОСОБА_28 та ОСОБА_25 , дочекавшись коли ОСОБА_27 зайде до свого робочого кабінету, перебуваючи в масках, яки утруднювали їх ідентифікацію, проникли до нього та застосували насилля, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_27 , яке виразилось у нанесенні їй удару рукою в обличчя, від якого потерпіла впала на підлогу та короткочасно втратила свідомість. Після того, як потерпіла прийшла до тями, ОСОБА_26 та ОСОБА_25 продовжуючи наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_27 стали вимагати від неї гроші. Після чого один з нападників, хто саме судом не встановлено, дістав з одягу ніж і приставив його до горла потерпілої, а другий, хто саме також не встановлено, взяв ніж з книжної полиці та почав погрожувати його застосуванням потерпілій. Розцінюючи погрози ОСОБА_26 та ОСОБА_25 як реальні, та побоюючись за своє життя, ОСОБА_27 дістала з сейфа кошти у сумі 15 300 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 07.06.2013 року складало 122 292, 09 грн., які належали їй особисто, а також гроші у сумі 5 500 гривень, які належали підприємству ТОВ Культурний центр «Зоряний» і складали виручку підприємства, та передала ці гроші нападникам. Після цього ОСОБА_26 та ОСОБА_25 штовхнули ОСОБА_27 у крісло, прив`язали потерпілу скотчем до нього та відкрито заволоділи мобільним телефоном «Samsung» вартістю 2 399 гривень, який лежав на робочому столі і належав потерпілій. Заволодівши чужим майном вищевказаним способом, ОСОБА_28 та ОСОБА_25 з місця скоєння розбійного нападу зникли через той же запасний вихід. В подальшому, вранці того ж дня, частину викрадених грошей у розмірі 5000 доларів США ОСОБА_26 та ОСОБА_25 передали ОСОБА_24 , а іншими коштами і викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ст. 27 ч.3 ст.187 ч.3, ч.1 ст.304 КК України не визнав і пояснив, що у кінотеатрі він працював на посаді водія біля одного місяця. Зазвичай він приходить на роботу до дев`яти годин ранку. 6.06.2013 року він прийшов біля 7 годині. Хронологія дня він не пам`ятає. Робочий день закінчився у шостій годині вечора. Він знаходився кінотеатрі до двадцяти трьох годин. До вказаного часу він пив пиво, переглядав фільм, після чого пішов додому. Вранці 7.06.2013 року він знаходився біля кінотеатру де зустрічався з чоловіком, прізвище якого він не пам`ятає. Потім, біля свого дому він випадково зустрівся з ОСОБА_29 , який є його родичем. Він приніс йому гроші у сумі 5000 доларів США, які він позичив на операцію для своєї матері. При передачі грошей поруч з ОСОБА_29 стояв ОСОБА_30 , який раніше йому знайомий не був. В той же день він був затриманий робітниками міліції. Гроші, яки ОСОБА_29 надав йому у борг були вилучені в серванті в його квартирі. Відповідаючи на питання учасників судового засідання, обвинувачений пояснив, що у закритті кінотеатру він участі не приймав, чому його оговорює свідок ОСОБА_31 йому невідомо. ОСОБА_29 раніше на роботу до нього не приходив. Сума, яка була необхідна для проведення операції йому невідома. Родичам він не повідомляв, що знайшов суму для лікування. Його заробітня платня складала біля двох тисяч гривень, іншого заробітку він не мав, його дружина не працювала. ОСОБА_32 він мав намір повернути з заробітку від роботи водієм у народного депутата, прізвище якого йому не відомо. З яких джерел у ОСОБА_29 з`явилися гроші у великої сумі той йому не пояснював. Свої свідчення, за якими він визнавав свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь на стадії досудового слідства, обвинувачений у суді не підтвердив, при цьому належних пояснень про причини зміни показів не навів.

Обвинувачені ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , кожен окремо, заявили про повне визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.27 ч.2, ст.187 ч.3 КК України, разом з тим надали суду покази, яки не узгоджуються з обвинуваченням і встановленими судом обставинами справи.

Так, допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_26 пояснив, що 6.06.2013 року, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_33 катався на мопеді в районі кінотеатру «Зоряний». З зацікавленості вони вирішили зайти в кінотеатр. Посмикав за ручку трьох-чотирьох дверей, одна з дверей відкрилася. Він запропонував ОСОБА_34 пройти всередину кінотеатру, на що той погодився. Кілька годин вони ходили по кінотеатру, потім зайшли в один із залів. Вони сіли і почали розмовляти. Приблизно після 22 годин він подзвонив ОСОБА_35 і попросив його, щоб той забрав його мопед і поставив його на стоянку, побоюючись його крадіжки. Він не хотів зустрічатися з ОСОБА_36 щоб не пояснювати де він знаходиться, при цьому коли він забере з стоянки мопед він йому не говорив. Після огляду кінотеатру вони заснули в одному з його залів. Вони прокинулися вранці наступного дня близько 7 години і попрямували до виходу з кінотеатру. Проходячи до виходу, вони побачили двері в які вирішили увійти. Відкривши двері вони побачили там жінку, яка стала кричати. Вони попросили її не кричати. Жартуючи, він зажадав у неї гроші, на що жінка сказала що віддасть. Вона дістала ключі, відкрила сейф, дістала з нього конверт, який забрав ОСОБА_30 . Він забрав гроші які лежали на робочому столі. При цьому обвинувачений заявив, що тілесних ушкоджень потерпілій вони не завдавали, ножем їй не погрожували, телефонні дроти не обрізали, потерпіла гроші віддала добровільно, потерпілу вони зв`язали щоб та не подзвонила до міліції. Потім він узяв зі столу мобільний телефон «Самсунг», вони вийшли з кінотеатру і побігли у двори, де зняли одягнені на них маски і викинули їх. Маски вони одягали, щоб на відеокамерах не було видно їх облич. Після цього він набрав ОСОБА_37 і запропонував віддати йому в борг гроші, які той просив у нього раніше. Балута запропонував йому зустрітися, він пішов на зустріч із ОСОБА_38 . У конверті було 15000 доларів. 5 000 доларів США він віддав ОСОБА_39 , залишок він поділив з ОСОБА_38 . Про будь-які поважні причини зміни раніше даних показів обвинувачений не повідомив.

Обвинувачений ОСОБА_25 у суді показав, що на початку червня ОСОБА_40 запропонував йому сумісно провести відпочинок. Виїхавши на мопеді з Малиновського району міста Одеси, вони каталися на ньому і зупинилися біля кінотеатру «Зоряний». ОСОБА_29 запропонував зайти до кінотеатру. Вони посмикали за двері у кінотеатрі, одна з яких виявилась не зачиненою. Вони зайшли до кінотеатру та довго в ньому знаходились, після чого залишилися ночувати у ньому. Зранку вони пішли на вихід, побачили двері бухгалтерії, які самі відчинилися і вони машинально зайшли в них. З`явилася потерпіла, яка бажала вийти, але побачивши їх, повернулася назад. В неї стали трястися руки, після чого вона сказала що все віддасть. Вони в неї нічого не просили. Потерпіла відкрила сейф і він забрав з нього конверт. Він обрізав дроти телефонного кабелю для того, щоб потерпіла не викликала міліцію. Після цього вони вийшли з кінотеатру і направилися на зупинку автотранспорту. По дорозі ОСОБА_29 запропонував йому надати у борг його дядькові, Балуті-Дембицькому, гроші, на що він погодився. Вони зустріли ОСОБА_41 і ОСОБА_29 передав йому гроші. На свою частину викрадених грошей він купив одяг і мобільний телефон, витративши біля 1500 доларів США

На питання учасників судового засідання обвинувачений відповів, що ОСОБА_29 йому не пояснював для чого було необхідно заходити у кінотеатр, чому вони не поїхали спати додому він пояснити не зміг. До бухгалтерії він зайшов з метою наживи, оскільки вважав що там мають бути гроші. Хто прив`язав потерпілу скотчем до крісла він не бачив, що в час перебування у кабінеті робив ОСОБА_29 він не також не бачив, ударив потерпілий він не виносив, пояснити чому його оговорює потерпіла він не може. Маски були одягнені на них для того, щоб їх не впізнали.

Незважаючи на позицію обвинувачених суд вважає доведеною їх вину у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах на підставі доказів, досліджених при судовому розгляді.

Так, допитана у суді потерпіла ОСОБА_27 пояснила, що 15.05.2013 року ОСОБА_24 прийшов до неї влаштовуватись на роботу. Він возив її по службової необхідності. 7.06.2013 року, вранці, вона прийшла на роботу, поспішала зробити всі свої справи. Вона зустріла ОСОБА_41 . В неї склалося враження що він намагався бути непоміченим, оскільки побачивши її, він став за пам`ятник. Вона зайшла у кінотеатр, вимкнула сигналізацію, зайшла до робочого кабінету, залишила сумку. Після цього вона піднялася на третій поверх приміщення, де розташована каса кінотеатру. Вона взяла виручку та спустилася у кабінет. Почувши стукіт у двері, вона відкрила їх, після чого отримала удар у ліву скроневу частину голови, після чого вона ненадовго втратила свідомість. Вона прокинулася від ударів, які наносили ці двоє у живіт та грудну клітину. Хлопці стали вимагати від неї гроші, при цьому вони лаялися нецензурною лайкою. Один з хлопців, хто саме не відомо, дістав ніж та приклав його до горла. В цей час інший хлопець взяв другий ніж, який лежав на книжній полиці і також почав їм погрожувати. Після цього вона піднялася і сказала, що віддасть гроші. На вимогу нападників вона віддала власні 15 300 доларів США з сейфу який знаходився у службовому кабінеті та біля 5 500 гривень, які були виручкою кінотеатру. Потім ці хлопці штовхнули її крісло, прив`язали її скотчем до підлокітників, забрали мобільний телефон «Самсунг» і покинули кабінет. Вона стала приходити до тями та звільнятися. Її побачила двірник, яка у подальшому викликала міліцію. Відповідаючи на питання учасників судового засідання потерпіла пояснила що раніше вона бачила ОСОБА_29 разом с Балутою Дембицьким, до якого він приходив у кінотеатр. Перед закриттям кінотеатру наявність сторонніх осіб у приміщенні перевіряють сервісні робітники, до обов`язків ОСОБА_42 така робота не входила.

Свідок ОСОБА_31 в суді пояснила, що вона працює у кінотеатрі «Зоряний». В цьому ж кінотеатрі, на посаді водія працював ОСОБА_43 - ОСОБА_44 . В один з днів влітку 2013 року, точну дату вона не пам`ятає, ввечері він прийшов до кінотеатру, пояснив що йому нудно, посидів з нею, після чого пішов переглядати кіно. Після сеансу він розмовляв з кимось телефоном. Біля 24 годин, на початку першої, він, за власною ініціативою, пішов перевірити чи зачинені запасні двері, які знаходяться у «Синьому» залі, які підключені до системи охоронної сигналізації. Раніше цього він не робив. Після того, як ОСОБА_24 перевірив двері, вона його в цей день більше не бачила. Вранці, біля 11 годин, вона зустріла заступника директора кінотеатру ОСОБА_27 , яка розповіла їй про обставини пограбування і пояснила, що це зробив ОСОБА_24 разом з невідомими.

Свідок ОСОБА_45 пояснила, що вона працювала двірником і обслуговувала територію біля кінотеатру «Зоряний». В один з днів, влітку, на початку червня, біля 7 годин ранку вона побачила ОСОБА_46 ) і спитала, чому він так рано прийшов. Він їй нічого не відповів. Спитала тому, що зазвичай він приходив біля 9 годині. Вона побачила, як він ходив біля кінотеатру. Потім до неї підійшла заступник директора кінотеатру ОСОБА_47 . Вона спитала в неї, чому ОСОБА_48 так рано прийшов. Коли вони стали на нього дивитися, він став ховатися за дерево. Десь через пів години, коли вона вбирала біля службового входу, її покликала ОСОБА_49 і пояснила, що її обікрали в її кабінеті, зв`язавши скотчем до крісла. Вона посадила її на стілець та викликала міліцію.

Свідок ОСОБА_50 пояснив, що він працює охоронцем на автомобільній стоянці біля кінотеатру «Зоряний». Влітку, точну дату він не пам`ятає, в період з 18 до 20 годин, він залишив на стоянці свій автомобіль «ВАЗ» і пішов додому. Біля 24 годин він повернувся на стоянку на мопеді, якого він раніше не бачив, і пояснив, що забув в машині куртку з ключами. Вранці наступного дня він зустрівся з прибиральницею кінотеатру, яка повідомила йому про те, що пограбували заступника директора ОСОБА_27 і розповіла про обставини цього злочину.

Оцінюючи показання потерпілих та свідків обвинувачення на предмет їх достовірності, суд визнає їх належними і допустимими, тобто логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами і якими суд обґрунтовує обвинувальний вирок.

Крім показань потерпілої і свідків обвинувачення, вина ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 у вчиненні розбійного нападу підтверджується:

- протоколами огляду речових доказів від 7.06.2013 року і 9.06.2013 року;

- протоколами огляду місця події від 7.06.2013 року; 8.06.2013 року;

- протоколом затримання ОСОБА_26 від 8.06.2013 року;

- протоколом затримання ОСОБА_25 від 8.06.2013 року;

- дослідженим у суді диском «DVD-R» з записами з камер відеоспостереження від 7.06.2013 року;

- речовими доказами, існування яких не заперечувалося обвинуваченими;

Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими.

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано.

Вказане провадження є незвичайним, оскільки стороною обвинувачення не зібрано, з об`єктивних причин, під час досудового розслідування прямих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_24 . Проте, відсутність прямих доказів, не свідчить про невинуватість особи. Жодними правовими нормами ні в якій мірі не зумовлюється, яка повинна бути достатність в кількісному або якісному вираженні тих або інших доказів для вирішення найважливіших питань у кримінальному провадженні, включаючи питання про винність.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані непрямі докази, які на думку суду свідчать про умисні злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_24 , а саме: покази свідка ОСОБА_51 , з яких вбачається, що ОСОБА_24 безпосередньо перед проникненням ОСОБА_26 та ОСОБА_25 до приміщення кінотеатру, вчиняв дії по перевірці запасних дверей, що було незвичайним з точки зору його обов`язків. Враховуючи ці покази, які були визнані судом як належні і допустимі, колегія суддів приходить до єдиного висновку, що ці дії ОСОБА_24 не були викликані простим бажанням допомогти співробітникам, а були націлені саме на усунення перешкод для проникнення до кінотеатру його співвиконавцям. Аналізуючи покази свідка ОСОБА_52 у сукупності з показами обвинуваченого ОСОБА_26 , суд обґрунтовано приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_24 достовірно було відомо про перебування його племінника ОСОБА_26 у кінотеатрі, який вже заходився під охороною у нічний час. Приймаючи до уваги покази свідка ОСОБА_53 і потерпілої ОСОБА_27 , а також самого ОСОБА_54 , суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_24 безпосередньо перебував біля місця вчинення злочину під час його вчинення. При цьому, суд відкидає версію обвинуваченого про випадковість його перебування під час вчинення злочину, майже за дві години до початку роботи, оскільки ним не надано до суду будь-яких даних, яки б заслуговували на довіру з точки зору спроможності цих даних. Сам по собі факт прийняття обвинуваченим ОСОБА_24 від одного з учасників розбійного нападу безпосередньо після вчинення злочину великої суми грошей, який був визнаний обвинуваченим, також на думку суду є непрямим доказом його співучасті у вчиненні злочину. При цьому суд критично відноситься до показів обвинуваченого про те, що ця сума була ним отримана від ОСОБА_26 у борг для лікування матері, з огляду на те, що ОСОБА_24 не зміг пояснити, яка сума була необхідна для проведення операції, ОСОБА_29 під час передачі грошей він зустрів випадково, родичам про отримання грошей він нічого не повідомляв і вони до нього з таким проханням не зверталися, про будь-які реальні джерела доходу, з яких могла бути повернута велика сума грошей, обвинувачений не повідомив. Крім того, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_24 прийнявши велику суму грошей від особи, яка була неповнолітньою, яка мала невеликій тимчасовий заробіток, достовірно знаючи про майновий стан як самого ОСОБА_29 , який був його родичем, так і членів його сім`ї, не міг бути необізнаним у незаконному походженні цих грошей, що свідчить про малоймовірність версії захисту.

Суд вважає, що факти, які були предметом дослідження суду, знаходяться в тісному та безсумнівному зв`язку з фактом скоєння злочину, тому висновки про винність ОСОБА_55 ОСОБА_56 ґрунтуються не на припущеннях, а на належних і допустимих доказах, які хоча і непрямо, однак у своєї сукупності підтверджують факт співучасті обвинуваченого ОСОБА_24 у вчиненні розбійного нападу.

Разом із цим, суд не сприймає у якості доказів обвинувачення:

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_24 від 8.06.2013 року;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_25 від 8.06.2013 року;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_24 від 8.06.2013 року,

оскільки ці докази не відповідають критеріям, визначеним у положеннях ст.95 ч.4 КПК України.

З цих же підстав, суд не сприймає покази свідка обвинувачення ОСОБА_57 .

Суд під час постановлення вироку також не враховує у якості доказів обвинувачення по вказаному кримінальному провадженню висновки судових експертиз, оскільки ці висновки не містять будь-яких належних даних, якими б суд обґрунтовував винуватість чи невинуватість обвинувачених у інкримінованих їм діяннях.

Дії ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , кожного окремо, суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 187 ч.3 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням до іншого приміщення.

Крім вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_24 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України: втягнення неповнолітніх в злочинну діяльність, при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, які були предметом дослідження у суді, суд не вбачає в цих доказах будь-яких фактичних даних, яки б підтверджували факт втягнення ОСОБА_24 неповнолітніх ОСОБА_26 та ОСОБА_25 у злочинну діяльність. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_24 достовірно було відомо про неповнолітній вік ОСОБА_26 з огляду на те що він є його племінником, а також те, що злочин був вчинений ОСОБА_24 за попередньою змовою з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Проте органом досудового слідства не надані будь-які докази того, що з боку ОСОБА_24 були вчинені дії, пов`язані з психічним чи фізичним впливом на неповнолітніх спільників, вчинених з метою викликати в них прагнення взяти участь у злочині, а також доказів того, що пропозиція вчинити злочин і схиляння до вчинення злочину виходила саме від ОСОБА_24 . На думку суду таке твердження органу досудового слідства у обвинувальному акті є припущенням. Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, суд не може обґрунтовувати свої висновки на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_24 тлумачить на його користь, тому обвинуваченого в цієї частині обвинувачення необхідно виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

З вищевказаних підстав, суд вважає недоведеним й те, що саме ОСОБА_24 був організатором вчинення злочину, тобто був особою, яка організувала вчинення злочину чи керувала його підготовкою і вчиненням та визначила роль ОСОБА_26 та ОСОБА_25 як співвиконавців. З огляду на це, суд вважає безпідставним посилання органу досудового слідства при кваліфікації дій обвинувачених на ст. 27 КК України.

Потерпілою ОСОБА_27 був заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 115 880 гривень та відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень, наводячи у позовній заяві відповідні доводи.

Обвинувачений ОСОБА_24 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди не визнав в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_26 та його законний представник суму позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди визнали в повному обсязі, про відшкодування моральної шкоди не визнали.

Обвинувачений ОСОБА_25 та його законний представник суму позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди визнали в повному обсязі, про відшкодування моральної шкоди не визнали.

В зв`язку із тим, що на час розгляду у суді цивільного позову ОСОБА_27 відповідачі ОСОБА_25 і ОСОБА_26 досягли повнолітнього віку, суд, відповідно до положень ст. 1179 ЦПК України, визнав недоцільним залучати батьків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у якості осіб, яки за законом повинні відшкодувати заподіяну шкоду.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачів та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

Підстави позову та вина обвинувачених у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_27 суд вважає доведеними, в зв`язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачів і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, майновий стан відповідачів, ступінь вини обвинувачених в заподіянні моральної шкоди.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_27 до обвинувачених ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з кожного з відповідачів, у солідарному порядку, суму у розмірі 100 000 гривень, тобто у розмірі 33 333, 33 гривні з кожного з відповідачів.

Вирішуючи питання подальшого зберігання речових доказів, суд керується положеннями ст. 100 КПК України.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 124 КПК України.

При призначенні ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65, 103 КК України.

Суд визнає пом`якшуючими покарання ОСОБА_58 та ОСОБА_25 покарання вчинення ними злочину у неповнолітньому віці. При цьому, суд не визнає як пом`якшуюче покарання обставину щире каяття цих обвинувачених, оскільки таке каяття не підтверджено їх показами.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання, суд приймає до уваги що ОСОБА_24 , ОСОБА_26 і ОСОБА_30 до кримінальної відповідальності притягуються вперше, враховує наявність у обвинуваченого ОСОБА_24 двох неповнолітніх дітей.

При призначенні покарання ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , які на час вчинення злочину не досягли повнолітнього віку, суд враховує умови їх життя та виховання, рівень їх розвитку та дані, характеризуючи їх за місцем навчання і проживання.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинувачених судом не встановлено, оскільки суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення, позиція обвинувачених, яки фактично не визнали своєї вини, свідчить про необхідність призначення покарання з реальним його відбуттям.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 злочину, наведених даних про особи обвинувачених та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити їм покарання в межах санкції ст. 187 ч.3 КК України. При цьому, враховуючи положення ст. 98 КК України, суд не застосовує до ОСОБА_26 і ОСОБА_25 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

БАЛУТУ - ОСОБА_21 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_22 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_23 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

БАЛУТУ - ОСОБА_21 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України та виправдати його зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу злочину.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення БАЛУТИ ОСОБА_21 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим БАЛУТІ- ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , кожному окремо, рахувати з моменту їх фактичного затримання, тобто з 8.06.2013 року.

Зарахувати обвинуваченим БАЛУТІ ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 8.06.2013 року, з дня затримання, по день набрання вироком суду законної сили.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченим БАЛУТІ - ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Позовні вимоги ОСОБА_65 до БАЛУТИ- ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з БАЛУТИ - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 на користь ОСОБА_66 , суму у розмірі 113 500 гривень 60 копійок, у солідарному порядку, тобто по 37 666, 86 гривень з кожного з відповідачів,

Стягнути з БАЛУТИ - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 на користь ОСОБА_66 , суму у розмірі 100 000 гривень, у солідарному порядку, тобто по 33 333, 33 гривень з кожного з відповідачів, у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Стягнути з БАЛУТИ - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , на користь держави, в рівних долях, судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 5 967,78 гривень, тобто по 1989, 26 гривень з кожного з обвинувачених.
Речові докази:

- диск «DVD-R» з записами з камер відеоспостереження від 7.06.2013 року зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- жіночий гаманець та гроші у сумі 1150 доларів США; 6002 гривень вважати повернутими ОСОБА_67 ;

- фрагмент липкої стрічки та шкіряного епітелію, вилучені при огляді місця події 7.06.2013 року, коробку від телефону «Нокіа», чохол для навушників; коробочку подарункову; usb-кабель, чоловічі кросівки чорного кольору марки «Найк», чоловічі брюки чорного кольору, чоловічу кофту чорного кольору з ґудзиками, яки зберігаються у камері схову Суворівського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області знищити;

- кросівки чоловічі чорного кольору, майку чоловічу чорного кольору марки «Адідас», футболку чоловічу білого кольору; фартух чорно-синього кольору; брюки сірого кольору; чоловічу спортивну кофту з капюшоном на блискавці синього кольору; чоловічі брюки темно-синього кольору; чоловічі брюки білого кольору; чоловічі брюки сірого кольору; чоловічі кросівки чорного кольору марки «Найк»; чоловічий пояс чорного кольору з бляшкою, на якій мається надпис «Born in Kanada»; парасольку чорного кольору; сумку коричневого кольору, сонцезахисні окуляри, гральні карти, гаманець чорного кольору, які зберігаються у камері схову Суворівського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_26 ;

- сумку коричневого кольору, гаманець коричневого кольору, які зберігаються у камері схову Суворівського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області - повернути ОСОБА_25 ;

- мобільний телефон «iPhone 5», imei: НОМЕР_1 , модель А1429 та коробку до нього; мобільний телефон «iPhone 5», imei: НОМЕР_2 , модель А1428 та коробку до нього; золоті сережки вагою 3.1 гр фірми «Софія», навушники для мобільного телефону, білого кольору; мобільний телефон «NOKIA ASHA 306» та коробку до нього; навушники для мобільного телефону, чорного кольору; навушники для мобільного телефону, червоного кольору; зарядний пристрій для мобільного телефону NOKIA, які зберігаються у камері схову Суворівського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області конфіскувати;

- мобільний телефон «SAMSUNG GT 1080І», imei НОМЕР_3 вважати повернутим ОСОБА_68 ;

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_69

Судді: ОСОБА_70

ОСОБА_3