№ 317/1656/17
№/п 1-кп/317/204/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 28 квітня 2014 року ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У цей же день наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 4 від 28.04.2014 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
У цей же день ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на всі види забезпечення.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
06 жовтня 2014 року солдату ОСОБА_4 було надано відпустку терміном 10 діб та 16 жовтня 2014 року останній повинен був прибути з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_2 .
Проте, 16 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до місця несення служби з відпустки не прибув.
Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 16 жовтня 2014 року не з`явився з відпустки на службу, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця несення служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 06 червня 2017 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що у 2014 році був мобілізований, проходив військову службу в зоні АТО, потрапив у шпиталь, і потім у жовтні 2014 року з відпустки не повернувся до своєї військової частини на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться у Запорізькому районі, оскільки дуже злякався що знов потрапить до зони АТО, хоча розумів, що повинен був вчасно прибути до військової частини і продовжити військову службу, згідно військових статутів, з якими був ознайомлений.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого. На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 408 ч.1 КК України, як дезертирство, нез`явлення з відпустки на службу, з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем несення військової служби характеризується позитивно, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, брав участь у антитерористичній операції.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.
Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на один рік три місяці.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1