490/9508/16-к
н/п 1-кп/490/342/2017

УХВАЛА
01 лютого 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
із секретарем ОСОБА_4
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миргороді Полтавської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має базову вищу освіту, обіймає посаду поліцейського - водія батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Миколаївській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ., проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, зі слів працює оператором АЗС, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є раніше судимим 12 квітня 2016 року Новоайдарським районним судом Луганської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на два роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миргороді Полтавської області, є громадянином України, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, має повну загальну середню освіту, обіймає посаду поліцейського батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Миколаївській області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
Сторони судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ,
До обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає : щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - 16 лютого 2017 року, щодо ОСОБА_5 - 20 лютого 2017 року.
Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор під час вирішення вказаного питання вважала за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до них застосовані вказані запобіжні заходи станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник, заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, просили змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, посилалися не те, що у теперішній час прокурором не доведено того, що такий запобіжний захід як домашній арешт не зможе запобігти ризикам, з метою запобігання яким до обвинуваченого застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також їх захисники, вирішення цього питання залишають на розсуд суду.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину із застосуванням зброї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, їм відомі місця проживання потерпілих і свідків.
У сукупності наведені вище обставини вказують на високий ступінь ризиків здійснення ними незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також здійснення ними спроб переховатися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності у разі застосування до них іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.
Ці ризики були враховані слідчим суддею та судом під час застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинувачених запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Відповідно, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 370-372 КПК України, -
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 31 березня 2017 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити до 31 березня 2017 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити до 31 березня 2017 року включно
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: