Справа № 496/4285/16-к
Провадження № 1-кс/496/769/16
У Х В А Л А

20 грудня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001792 від 02.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке 02.12.2016 вилучене в ході ОМП, заборонивши користуватися та розпоряджатися останнім до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
При цьому посилається на те, що 02.12.2016 року до ЧЧ Біляївського ВП надійшов рапорт інспектора роти №2 Батальйону №3 УПП у м. Одеса ОСОБА_5 , про те, що під час несення служби на СП №2, який розташований на а/д Київ-Одеса 450 км, за порушення ПДР було зупинено автомобіль "Део", під керуванням ОСОБА_4 . При перевірці посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , виникла підозра щодо його справжності. За даним фактом 02.12.2016 року СВ Біляївського ВП розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 02.12.2016 року в ході ОМП в приміщенні СП №2 на а/д Київ-Одеса 450 км + 200 м., було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 яке останній, пред`явив працівникам поліції. Необхідно провести технічну експертизу посвідчення водія НОМЕР_1 щодо якого виникла підозра у справжності, так як серія та номер даного свідоцтва належить іншій особі. Враховуючи, що дане посвідчення водія НОМЕР_1 , має доказове значення по даному кримінальному провадженні і може бути використане як доказ, а також те, що є достатні підстави вважати, що вказане посвідчення, у разі не накладення на нього арешту може бути приховане, змінене або знищене, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням.
Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні свого клопотання.

Особа, під керуванням якої знаходився автомобіль та який пред`явив вказане свідоцтво ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлений, про причини не явки до суду не повідомив, ніяких заяв чи клопотань від нього не надходило.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Вислухавши думку прокурора, а також дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що вилучене свідоцтво відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а саме може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є підстави для задоволення клопотання. В інтересах встановлення істини по справі необхідно проведення експертного дослідження вилученої речі, у зв`язку з чим необхідне збереження стану речі на момент вилучення. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке 02.12.2016 вилучене в ході ОМП з метою проведення експертиз, заборонивши користуватися та розпоряджатися останнім до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .