УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 484/176/16-к
Провадження № 1-кп/486/45/2017

09 березня 2017 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами кримінального провадження №0000074 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України.
В С Т А Н О В И В:
06.03.2017 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження №0000074, №484/176/16-к за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ч.2 ст. 307 КК України розподілено судді.
09.03.2017 року реєстром передачі справ кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 .
Кримінальне провадження №484/176/16-к (провадження №1-кп/486/45/2017) ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2017 р. вирок Южноукраїнського міського суду скасовано та призначений новий розгляд в судді першої інстанції. Кримінальне провадження №0000074, №484/176/16-к відповідно до його опису складається з двох томів відповідно до опису 1 том - 245 арк.; 2 том 148 арк.; та перебуває на розгляді 1 рік 1 місяць 9 днів (з 18 січня 2016 року по даний час) до якого залучені докази сторін у справі.
В супереч вимогам ст. 291 КПК України безпідставно були відкриті обставини, що дають підстави підозрювати обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Вважаю, що передчасне повідомлення про докази тих чи інших обставин до судового розгляду кримінального провадження є неприпустимим втручанням, що в свою чергу може викликати сумнів в учасників провадження про те, що у судді вже сформувалася думка відносно обвинуваченого. Даний факт може позначитися на безсторонності суду, тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст.1,8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду кримінального провадження, а також з метою виключення сумнівів, що у судді вже сформувалася правова позиція в даному кримінальному провадженні ще до моменту його розгляду, що в подальшому зможе призвести до несправедливого провадження.
Тому, дотримуючись принципу верховенства права та з огляду на розумні строки розгляду кримінального провадження, на елемент права, такий, як право на справедливий судовий розгляд, вважаю за необхідним заявити самовідвід.
Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
На глибоке переконання судді з урахування судової практики процесуальне рішення про самовідвід повинно оформлятися процесуальним документом у вигляді ухвали відповідно до ст. 369 КПК України.
Прийняте суддею рішення про самовідвід є процесуальним рішенням, яке відповідно до основних засад судочинства не повинно підлягати процесуальному перегляду іншим суддею.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і керуються верховенством права.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції у рішеннях суду «Совтрансавто-Холдинг» проти України від 25.02.2002 року, Європейський суд з прав людини зазначає у даній справі п. 80 Врешті-решт, Суд не може не звернути увагу на численні випадки втручання в провадження українських органів державної влади на найвищому рівні. Якими б не були мотиви, представлені Урядом на виправдання такого втручання, Суд вважає, що воно, з огляду на його зміст та спосіб здійснення (§18,20,22,24 вище), є таким, що суперечить поняттю безсторонній і незалежний суд в сенсі статті 6 § 1 Конвенції.
Не спекулюючи щодо того, який вплив це втручання мало на хід судового розгляду, Суд констатує в контексті справи, що заявник міг об`єктивно мати побоювання стосовно незалежності та безсторонності судів. Ці випадки втручання з боку органів державної виконавчої влади відображають, крім того, брак поваги до самого функціонування судової гілки влади.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 року п. 136 у цьому зв`язку Суд підкреслює, що обсяг зобов`язань Держави щодо забезпечення розгляду „незалежним та неупередженим судом у розумінні п. 1 Статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою влади. Цей обсяг зобов`язань також покладає обов`язки на виконавчі, законодавчі та будь-які інші органи Держави, незалежно від їх рівня, поважати та виконувати рішення та постанови судів, навіть якщо ці органи не погоджуються з ними. Таким чином, повага із боку Держави до повноважень судів є невід`ємною передумовою впевненості суспільства у судах і, у більш широкому сенсі, верховенства закону. Для того, щоб це відбулося, конституційних гарантій незалежності та неупередженості судової гілки влади є не досить. Ці гарантії мають бути ефективно впроваджені у повсякденну поведінку та поводження органів влади.
п. 137. Далі Суд відмічає, що незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу, причому не тільки зовнішнього, але й із боку самої судової системи. Внутрішня незалежність судової гілки влади означає, що суддям не повинні наказувати та на них не повинні здійснювати тиск інші судді або ті особи, що мають адміністративні повноваження у суді, такі, як, наприклад, голова суду. Відсутність достатніх запобіжних заходів, якими забезпечувалася б незалежність суддів всередині самої судової системи і, зокрема, від їх судового керівництва, може дати Суду підстави зробити висновок, що сумніви Зявника щодо незалежності та неупередженості суду можуть вважатися об`єктивно виправданими (див. рішення у справі Парлов-Ткалчіч проти Хорватії (Parlov-Tkalcic v. Croatia), no. 24810/06, § 86, 22 грудня 2009 р., з подальшими зауваженнями).
Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст. 1,8,9,369,371,372 КПК України, суддя,
У Х В А Л И В :
Відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження №484/176/16-к, №0000074 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України.
Повернути кримінальне провадження №484/176/16-к, №0000074 до секретаріату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для виконання вимог ст. 35 КПК України з дотриманням вимог ст. 9 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1