28.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/6925/16-к
Провадження № 1-кс/205/192/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003656 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенка Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.06.2005 року Кіровським міським судом Донецької області за ст.186 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;

- 29.10.2007 року Кіровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 12.12.2011 року за постановою Торезського міського суду Донецької області від 02.12.2011 року умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 27 днів,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.10.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;

- 10.03.2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71. 78 ч.3 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки 1 місяць за вироком від 17.10.2007 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 10.04.2013 року по відбуттю строку покарання:

- 03.09.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили умисний тяжкий злочин проти власності за наступних обставин.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступивши між собою у злочинну змову направлену на відкрите викрадення чужого майна, діючи узгоджено, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, 21 серпня 2016 року близько 04:00 години, знаходячись біля паркану автомобільної стоянки, розташованої біля будинку № 7 по пров. Л. Сталь в м. Дніпро, підійшли зі спини до раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , та реалізуючи злочинний намір на грабіж, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, навмисно нанесли останньому удар в область правої щелепи. Від вказаного удару потерпілий ОСОБА_6 впав на землю на спину. В той час коли ОСОБА_6 знаходився на землі, ОСОБА_3 наніс йому декілька ударів кулаком в область обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 3351е від 01.09.2016 року тілесні ушкодження у вигляді садна на підборідді праворуч та синця на повіках лівого ока з переходом в виличну ділянку, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки тим самим подавивши волю потерпілого до подальшого опору. Потім ОСОБА_4 забрав у ОСОБА_6 барсетку, яка висіла на плечі у останнього. Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи узгоджено за попередньою змовою групою осіб, навмисно, повторно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості відкрито викрали чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: чоловічу барсетку фірми «Aosaid» вартість якої згідно висновку експерта № 2004 від 25.08.2016 року станом на 21.08.2016 року становить 95 гривень; кредитну картку ПАТ КБ «Приват Банк»; мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02, в якому знаходились сим картки операторів «Київстар» НОМЕР_1 , «Лайфселл» НОМЕР_2 та картка пам`яті на 8 ГБ вартість якої згідно висновку експерта № 2004 від 25.08.2016 року станом на 21.08.2016 року становить 94 гривень 50 копійок; зарядний пристрій «Nokia» вартість якого згідно висновку експерта № 2004 від 25.08.2016 року станом на 21.08.2016 року становить 30 гривень; грошові кошти в сумі 150 гривень, а всього на загальну суму 369 гривень 50 копійок. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнав частково, зокрема зазначив, що він 21 серпня 2016 року приблизно до 04-00 години гуляв разом із своєю дівчиною на ж/м «Червоний Камінь». Під час прогулянки йому зателефонував ОСОБА_9 та вони домовилися про зустріч на вулиці Набережній Заводській. Направляючись до місця зустрічі біля автомобільної стоянки ОСОБА_3 побачив раніше незнайомого йому чоловіка, як потім з`ясувалося, потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та попросив у нього сигарету, на що ОСОБА_6 відповів нецензурною лайкою. Не витримавши образи, ОСОБА_3 ударив ОСОБА_6 , від чого останній упав на землю. В подальшому ОСОБА_3 , побачив на асфальті приблизно в двох метрах від ОСОБА_6 барсетку, яку він підібрав та направився в бік магазину «АТБ-Маркет». Придбавши в магазині «АТБ-Маркет» собі сигарет, він направився в сторону бібліотеки на вулиці Набережній Заводській для зустрічі з ОСОБА_9 . Зустрівшись з ОСОБА_9 біля бібліотеки, вони направилися в бік набережної, оскільки йому, ОСОБА_3 , потрібно було дістатися на лівий беріг міста Дніпра на роботу. По дорозі вони побачили патрульний автомобіль поліції, до якого почав махати руками ОСОБА_4 , після чого патрульний автомобіль зупинився і з нього вийшли працівники поліції та стали вимагати показати речі у його рюкзаку. Спочатку рюкзак не відчинявся, у зв`язку з чим він, ОСОБА_3 сказав поліцейським, що у рюкзака зламаний замок (молнія). В подальшому у його рюкзаку було виявлено барсетку, яку виложили на землю. Після цього, один з поліцейських продемонстрував зазначену барсетку потерпілому ОСОБА_6 , який в цей час перебував у патрульному автомобілі, декілька разів виходив з нього, але за вимогою поліцейських повертався назад до автомобіля. Після цього його та ОСОБА_10 доставили до Новокодацького відділу поліції де їх опитали, а також його, ОСОБА_3 , представили до впізнання потерпілому ОСОБА_6 , в ході якого останній вказав на нього, як на особу, яка заволоділи його речами.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнав в повному обсязі, зокрема зазначив, що в ніч з 20 на 21 серпня 2016 року він перебував на дискотеці в районі пляжу по вул. Воронцова, де познайомився з компанією, з якою в подальшому направився на ж/м «Фрунзенський». На зазначеному масиві, він придбав у магазині дві пляшки квасу, та дізнавшись, що його знайомі направляються на ж/м «Червоний Камінь», домовився їхати з ними. Під час подорожі, він зателефонував ОСОБА_3 та домовився з ним про зустріч. Близько 04-00 години ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_3 біля бібліотеки по вул. Набережна Заводська та пройшовши близько десяти метрів побачили патрульний автомобіль, до якої він почав махати руками, щоб патрульні поліцейські їх підвезли. Зупинившись, з патрульного автомобіля вийшли працівники поліції та почали проводити їх обшук, під час якого у рюкзаку ОСОБА_3 було виявлено барсетку, яку пред`явили потерпілому ОСОБА_6 на місці їх обшуку. Звідки ОСОБА_3 взяв зазначену барсетку йому нічого не було відомо. В подальшому його разом з ОСОБА_3 було доставлено до Новокодацького відділення поліції, де вже на вході до приміщення райвідділу він побачив потерпілого ОСОБА_6 , який, у свою чергу, також його побачив. У Новокодацькому відділу поліції його опитували, а потім пред`явили для впізнання потерпілому ОСОБА_6 . Перед пред`явленням для впізнання слідчий надала йому іншу футболку. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що потерпілий ОСОБА_6 не відразу впізнав його в ході процедури пред`явлення для впізнання, але придивившись до його обличчя, зазначив, що впізнає його за шрамом на обличчі, який, на його думку, потерпілий не міг побачити під час нападу на нього. Категорично заперечував свою причетність до пограбування потерпілого ОСОБА_6 , посилаючись на свою відсутність на місці злочину.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини та часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини, вина кожного з обвинувачених у спільному вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.
Так допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 21 серпня 2016 року близько 04-00 години він повертався додому від свого кума ОСОБА_11 та проходячи біля паркану автомобільної стоянки по вул. Л.Сталь відчув удар в щелепу, від чого впав на землю на спину та перебуваючи у лежачому стані отримав ще декілька ударів в обличчя. Після чого він побачив обличчя двох раніше незнайомих йому осіб, один з яких зняв з нього барсетку та почав перевіряти вміст карманів. Знайшовши у його кишені пачку сигарет та запальничку, вони направилися в бік магазину «АТБ». В свою чергу, він, ОСОБА_6 , направився до свого під`їзду, де через домофон зателефонував до свого сусіда, який викликав працівників поліції. Через декілька хвилин прибув патрульний екіпаж поліції, з яким ОСОБА_6 направився в бік магазину «АТБ», потім до бібліотеки на ж/м «Червоний Камінь», в районі якої вони побачили двох чоловіків, на яких вказав ОСОБА_6 , як на осіб, які на нього напали та яких він впізнав за загальними рисами обличчя. Після чого поліцейськими були затримані зазначені особи та в ході проведення їх обшуку у рюкзаку, який був при ОСОБА_3 , було виявлено барсетку з його документами. Після чого потерпілий ОСОБА_6 разом з поліцейськими направився до місця злочину, а потім до Новокодацького відділу поліції де ним було написано заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Потім, у Новокодацькому відділенні поліції було проведено його допит, а також пред`явлення для впізнання, в ході якого він впізнав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як осіб, які напали на нього та заволоділи його барсеткою з майном та документами, за обставин, викладених вище.
При цьому, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні впевнено та категорично вказав на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як на осіб, які 21.08.2016 року близько 4.00 годин на вул. Л.Сталь напали на нього та відібрали належну йому барсетку з грошима, майном та документами, категорично стверджуючи, що запам`ятав обличчя як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 під час нападу, оскільки після першого удару із заду він розвернувся та впав на спину, і лежачі на спині чітко бачив обох обвинувачених, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_4 , який безпосередньо знімав з нього барсетку.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює інспектором Управління патрульної поліції м. Дніпрі та 21 серпня 2016 року близько 05-00, 05-30 години він прибув на виклик на ж/м Червоний Камінь, точної адреси не пам`ятає. У зазначеному місці перебував потерпілий ОСОБА_13 , який повідомив, що на нього було здійснено напад біля гаражів двома невідомими особами, в ході якого останні заволоділи його речами, а саме барсеткою, у якій були документи, гроші, тощо. Надалі потерпілого було запрошено до патрульної машини, якою вони почали рухатися в бік вул. Савкіна, де ними було помічено двох осіб, які рухалися разом та було прийнято рішення провести їх поверхневий огляд. Під час проведення огляду рюкзака, який був при ОСОБА_3 , останній показав вміст усіх карманів, окрім одного, який, як він зазначив, був карманом «обманка» Потім він сказав, що цей карман не відчиняється, оскільки зламаний замок. Проте, через деякий час зазначений карман він відкрив та в ньому було виявлено барсетку у якій знаходилися документи, які належали потерпілому. Зазначену барсетку він, ОСОБА_12 , показав потерпілому, який в цей час сидів у машині, та він вказав, що це саме його барстека, після чого ОСОБА_12 повернув її до карману рюкзака та викликав оперативно-слідчу групу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він працює інспектором Управління патрульної поліції у м. Дніпрі та 21 серпня 2016 року близько 05-00 години до чергової частини поступив виклик про скоєний злочин по вул. Л.Сталь біля вулиці Братів Трофимових. Прибувши у зазначене місце було виявлено потерпілого та його сусіда, який дзвонив до поліції. В подальшому потерпілого було запрошено до патрульної машини, якою вони почали рухатися в бік вул. Набережній Заводської. По ходу руху потерпілий розповів що на нього було здійснено напад, під час якого у нього двома незнайомими йому особами було викрадено майно, а саме барсетку чорного кольору з документами та іншими речами. Надалі, виїжджаючи на прилеглу територію вул. Набережній Заводській було виявлено двох осіб, на одному з яких був одягнений рюкзак, після чого було вирішено провести їх поверхневий огляд. Надалі ОСОБА_14 та його напарник вийшли із автомобіля, при цьому потерпілий залишився у ньому, та запропонували зазначеним особам пред`явити особисті речі для огляду. Спочатку останні не хотіли цього робити, згодом надали згоду. ОСОБА_3 надав для огляду свій рюкзак та почав відкривати його секції, окрім однієї, посилаючись спочатку на те, що цей карман «обманка», а потім, що поломана молнія, яка не відчиняється. Проте через деякий час за наполегливими вимогами, ОСОБА_3 , відкрив зазначену секцію рюкзака, звідки дістав сумку чорного кольору, у якій перебували документи потерпілого, після чого ОСОБА_12 повернув її до карману рюкзака та викликав оперативну групу.
Крім того, вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.
Протоколом огляду від 21.08.2016 року та фото-таблицею до нього, вбачається, що у Новокодацькому ВП за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Курінна, 57 було оглянуто особисті речі ОСОБА_3 , в яких, зокрема, було виявлено та вилучено чорну барсетку фірми «Aosaid» у якій перебувала кредитна картка «Приват Банк»; мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02; зарядний пристрій «Nokia»; грошові кошти в сумі 150 гривень, купюрами 50, 20,10 гривень; автомобільні ключі, водійське посвідчення на гр. ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21099.
Суд не вбачає підстав для визнання зазначеного протоколу огляду недопустимим доказом, з заявлених стороною захисту підстав того, що оглянуту барсетку та змістовне в ній було оглянуто працівниками патрульної поліції та продемонстровано потерпілому ОСОБА_6 під час поверхневого огляду ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , оскільки показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що дійсно, під час поверхневого огляду та подальшого затримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виявлена у рюкзаку ОСОБА_3 чорна барсетка була продемонстрована потерпілому на відстані, але зміст зазначеної барсетки потерпілому ОСОБА_6 на огляд не надавався. Крім того, в судовому засіданні сам обвинувачений ОСОБА_3 , частково визнаючи свою вину, не заперечував, що саме цю барсетку він забрав біля потерпілого, після того, як наніс йому удар в обличчя, а після цього поклав її до свого рюкзаку. Таким чином, сумніватися в тому, що саме вилучена з рюкзака ОСОБА_3 протоколом огляду від 21.08.2016 року барсетка та предмети, що містилися в ній, а саме, грошові кошти, мобільний телефон, документи та пластикова карта ПАТ КБ «ПриватБанк» є предметом злочину, що інкримінується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у суду відсутні жодні підстави. Крім того, порушення, допущені працівниками патрульної поліції при здійсненні поверхневого огляду ОСОБА_3 не є настільки істотними, щоб утворювати підстави для визнання недопустимим доказом зазначений протокол огляду від 21.08.2016 року.
Відповідно до висновку експерта № 3351е від 01.09.2016 року у гр. ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на підборідді праворуч та синця на повіках лівого ока з переходом в виличну ділянку, які могли утворитися незадовго до його огляду, можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки;
Як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 21.08.2016 року,, потерпілим ОСОБА_6 під №3 було впізнано чорну барсетку фірми «Aosaid», яку 21 серпня 2016 року близько 04-00 було у нього викрадено невідомими особами. Також, з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 21.08.2016 року, вбачається, що потерпілим ОСОБА_6 під №3 було впізнано мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02, який 21 серпня 2016 року близько 04-00 було у нього викрадено невідомими особами.
Суд не знаходить підстав для визнання недопустимим доказом зазначені протоколи пред`явлення речей для впізнання від 21.08.2016 року з підстав, на які посилається сторона захисту, зокрема, у зв`язку з тим, що барсетка фірми «Aosaid» була продемонстрована потерпілому ОСОБА_6 поліцейськими під час поверхневого огляду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вул. Набережній Заводській в м. Дніпро, оскільки належна потерпілому барсетка фірми «Aosaid» пред`являлася разом з трьома барсетками інших торгових марок, але схожих за формою та розміром і також чорного кольору.
Крім того, як вже було зазначено судом, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно, вилучену в його рюкзаку чорну барсетку, яку працівники патрульної поліції демонстрували потерпілому ОСОБА_6 на вул. Набережній Заводській в м. Дніпро, він підібрав біля потерпілого ОСОБА_6 , після нанесення останньому ударів, та поклав її до свого рюкзаку. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував, що вищезазначена барсетка та інші речі, що в ній знаходилися належать саме потерпілому ОСОБА_6 .
Крім того, з протоколу огляду речей від 21.08.2016 року та фото-таблицею до нього, вбачається, що у вищезазначеній барсетці, окрім інших речей, вилучено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , що також вказує на належність потерпілому як барсетки, що була вилучена у ОСОБА_3 , так і речей, що знаходилися в ній.
Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.08.2016 року було визнано вилучені 21.08.2016 року в ході огляду ОСОБА_3 чорну барсетку фірми «Aosaid» у якій перебувала кредитна картка «Приват Банк»; мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02; зарядний пристрій «Nokia»; грошові кошти в сумі 150 гривень, купюрами 50, 20,10 гривень; автомобільні ключі, водійське посвідчення на гр. ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21099, які було повернено потерпілому ОСОБА_6 під розписку. Відповідно до розписки ОСОБА_6 , останній отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання чорну барсетку фірми «Aosaid» у якій перебувала кредитна картка «Приват Банк»; мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02; зарядний пристрій «Nokia»; грошові кошти в сумі 150 гривень, купюрами 50, 20,10 гривень; автомобільні ключі, водійське посвідчення на гр. ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21099.
Таким чином, суд приходить до висновку, що допущені процесуальні порушення при вилученні вищезазначеної барсетки та подальшого пред`явлення її для впізнання потерпілому ОСОБА_6 не є істотними і не тягнуть за собою недопустимість доказів, отриманих в результаті зазначених слідчих дій.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.08.2016 року, потерпілим ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з числа чотирьох чоловіків, під №3 було впізнано особу, а саме ОСОБА_3 , який 21 серпня 2016 року близько 04-30 години завдав йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів його майном;
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що у серпні 2016 року вона разом з чоловіком ОСОБА_16 перебувала у Новокодацькому ВП, оскільки щодо них було вчинено шахрайський злочин. Там їх було запрошено до Новокодацького відділення поліції бути присутніми в якості понятих. У кімнаті, де проводилось впізнання, під стіною перебувало чотири чоловіка, троє з яких були у кепках. Оскільки у четвертого чоловіка не було кепки, її чоловік ОСОБА_16 тимчасово надав йому свою кепку для проведення процесуальної дії. Потім до кімнати зайшов потерпілий, який конкретно вказав на ОСОБА_3 , як на особу, яка напала на нього, після чого вони підписали папери, які їм надав слідчий та покинули приміщення. В судовому засіданні ОСОБА_15 вказала на обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначивши, що саме нього впізнав потерпілий під час пред`явлення особи для впізнання, свідками якого вони були.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що у серпні 2016 року він разом з дружиною ОСОБА_15 перебував у Новокодацькому ВП, оскільки щодо них було вчинено шахрайський злочин. Там їх було запрошено до Новокодацького відділення поліції бути присутніми в якості понятих при впізнанні. Під час впізнання було чотири чоловіки, троє з яких були в кепках. Оскільки один був без кепки, працівники поліції попросили його, ОСОБА_16 , позичити свою кепку, для того, щоб усі чоловіки виглядали однаково. Після цього, до кабінету зайшов потерпілий і вказав на одного з чоловіків. Проте, що саме він пояснював він не почув, оскільки має вади слуху. Після цього вони підписали протоколи і пішли. У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 не зміг впізнати серед обвинувачених особу, яку було впізнано в ході пред`явлення для впізнання, пославшись на сплив часу і погану пам`ять, крім того, зазначив, що в ході участі у слідчій дії він більше думав про свої власні проблеми, не зосереджуючись на інших обставинах.
Суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протокол пред`явлення ОСОБА_3 для впізнання від 21.08.2016 року з підстав того, що свідок ОСОБА_16 не зміг серед обвинувачених впізнати у судовому засіданні особу, яку було впізнано потерпілим ОСОБА_6 21.08.2016 року, а також через наявність у свідка ОСОБА_16 вад слуху, оскільки свідчення свідка ОСОБА_15 повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.08.2016 року та відповідають показам свідка ОСОБА_16 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.08.2016 року потерпілим ОСОБА_6 , у присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , під №2 було впізнано особу, а саме ОСОБА_9 , який 21 серпня 2016 року близько 04-30 години завдав йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів його майном.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що у серпні 2016 року він був присутній у Новокодацькому відділенні поліції у якості понятого. У кімнаті, де проводилося впізнання перебувало чотири чоловіки різного віку та статури. Коли до кімнати зайшов потерпілий то він вказав на ОСОБА_4 , як на особу яка на нього напала, проте за якими саме рисами він його впізнав потерпілий не пояснив. Після чого ОСОБА_18 підписав папери, які йому надав слідчий та покинув приміщення.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на особу, яку впізнав потерпілий в ході пред`явлення для впізнання, а крім того пояснив, що під час проведення зазначеної слідчої дії, крім нього, в якості понятого було залученого ще одного чоловіка, з яким він незнайомий, який також був присутність при пред`явленні ОСОБА_4 для впізнання та потім підписував відповідні документи.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що 21 серпня 2016 року він перебував у приміщенні Новокодацького відділення поліції у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності через сварку з дружиною. Йому запропонували підписати якісь документи і він підписав їх не читаючи, оскільки вважав, що ці документи були пов`язані із його сваркою з дружиною. Натомість, участі у впізнанні будь кого, в тому числі й ОСОБА_4 він не приймав і протоколу пред`явлення особи для впізнання не підписував. Крім того, свідок ОСОБА_17 зазначив, що підпис на протоколі пред`явлення для впізнання від 21.08.2016 року йому не належить.
Однак, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_17 , оскільки вони суперечать показам свідка ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_6 , які в ході одночасного допиту в судовому засіданні категорично стверджували, що свідок ОСОБА_17 був присутній в якості понятого під час пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_17 разом з ним підписував протокол пред`явлення особи для впізнання.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду пояснила, що вона приймала участь у досудовому розслідуванні кримінального провадження в якості слідчого, зокрема, 21.08.2016 року здійснювала слідчі дії по цьому кримінальному провадженню, в тому числі й пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання потерпілому ОСОБА_6 . Для проведення зазначеної слідчої дії були запрошені два понятих (чоловіки), яким були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. При цьому, до пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання, потерпілий ОСОБА_6 знаходився у іншій частині приміщення Новокодацького ВП, а потім у кабінеті слідчого ОСОБА_20 і не бачив ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 . В ході пред`явлення для впізнання потерпілий ОСОБА_6 впізнав як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 як осіб, які 21.08.2016 року близько 4.00 год. відрито заволоділи його майном, завдавши йому ударів в область обличчя та щелепи.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що свідок ОСОБА_18 дійсно був присутнім при пред`явленні його для впізнання потерпілого, але чи був присутній при цьому свідок ОСОБА_17 він не пам`ятає. Проте, ОСОБА_4 категорично не заперечував, що ОСОБА_17 був присутній при зазначеній слідчій дії, посилаючись лише на те, що він його не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснив, що він в якості слідчого приймав участь у досудовому розслідуванні кримінального провадження. 21.08.2016 року він прибув до Новокодацького ВП де допомагав слідчій ОСОБА_19 проводити пред`явлення підозрюваних осіб для впізнання. Зокрема, ОСОБА_20 зазначив, що до його приїзду потерпілий ОСОБА_6 знаходився в іншій частині коридору, яка відмежована перегородкою та дверми з доводчиком від тієї частини, в якій перебували обвинувачені. Таким чином, потерпілий ОСОБА_6 не міг бачити обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в цей час знаходилися з іншого боку перегородки. Потім він завів потерпілого ОСОБА_6 до свого кабінету і там він перебував доки він, ОСОБА_20 , отримав інформацію, що для пред`явлення впізнання все готово. І лише після цього він провів потерпілого ОСОБА_6 до кабінету слідчого ОСОБА_19 , де перебував обвинувачений ОСОБА_4 , разом з іншими статистами, а також двома понятими чоловічої статі. Потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка разом з іншим невідомим чоловіком відрито заволоділи його майном.
Суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що потерпілий ОСОБА_6 бачив його в приміщенні Новокодацького ВП до початку пред`явлення для впізнання, зокрема біля чергової частини відділення поліції, оскільки дані пояснення нічим не підтверджуються і спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , сумніватися в достовірності яких у суду відсутні жодні підстави.
Оцінюючи покази свідка ОСОБА_18 в частині перебування під час пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання статистів різного віку та статури, суд приходить до висновку, що зазначена свідком відмінність віку та статури осіб, яких пред`являли потерпілому для впізнання носить суб`єктивний характер, оскільки свідок не надав детального опису віку та статури кожного з цих осіб і не визначив наскільки візуально відрізнялися вони між собою за віком та статурою, зазначивши, що деякі чоловіки були старші, а деякі молодше, деякі були крупніше, а деякі менше тощо. Крім того, свідок ОСОБА_18 не було вказано на різку відмінність ОСОБА_4 від інших осіб, які разом з ним пред`являлися до впізнання. Суд приходить до висновку про суб`єктивне сприйняття цих факторів безпосередньо свідком ОСОБА_18 .
Таким чином, суд вважає, що пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання потерпілому ОСОБА_6 було здійснено без істотних порушень вимог процесуального закону, тобто у відповідності до ст.ст. 223, 228, 231 КПК України, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для визнання протоколу пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання потерпілому ОСОБА_6 від 21.08.2016 року неналежним або недопустимим доказом.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.09.2016 року та фото-таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав всім учасникам слідчого експерименту місце, спосіб та обставини скоєного відносно нього 21 серпня 2016 року кримінального правопорушення, а саме потерпілий ОСОБА_6 разом з іншими учасниками слідчого експерименту прибули на вул. Л.Сталь, де він показав напрямок свого руху 21.08.2016 року близько 04-00 години, надалі потерпілий вказав місце, де він відчув удар ззаду та впав на землю, після чого побачив двох чоловіків, один з яких наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, а інший відібрав його сумку з майном. Надалі потерпілий ОСОБА_6 вказав напрямок в якому зазначені чоловіки разом з його майном зникли.

В судовому засіданні досліджений висновок експерта № 2004 від 25.08.2016 року, відповідно до якого, вартість чоловічої барсетки фірми «Aosaid» станом на 21.08.2016 року становить 95 гривень; мобільного телефону «Nokia» Х2-02 станом на 21.08.2016 року становить 250 гривень; картки пам`яті на 8 ГБ станом на 21.08.2016 року становить 94 гривень 50 копійок; зарядного пристрію «Nokia» станом на 21.08.2016 року становить 30 гривень.
Надаючи оцінку дослідженому в судовому засіданні висновку експерта, суд приходить до висновку про недоведеність вартості викраденого мобільного телефону «Yestel Java» Х2-02, що належить потерпілому ОСОБА_6 , оскільки вищевказаним експертним висновком надано вартісну оцінку іншого предмету мобільного телефону «Nokia» Х2-02, вартістю 250 гривень, заволодіння яким не інкримінується обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Разом з цим, суд не вбачає наявність підстав для визнання зазначеного висновку експерта недопустимим доказом, з підстав, на які посилається сторона захисту, зокрема через відсутність жодних супровідних документів про направлення слідчим постанови про призначення експертизи та отримання результатів цієї експертизи, з огляду на наступне.
Судово-товарознавча експертиза призначена у кримінальному провадженні постановою слідчого ОСОБА_20 від 23.08.2016 року для проведення якої залучено експерта ОСОБА_21 , яку попереджено про кримінальну відповідальність. З вступної та дослідницької частини експертного висновку вбачається, що дослідження ненаданого майна проводилося за матеріалами провадження. Таким чином, суд не вбачає порушень вимог ст. 101 КПК України, оскілки, відповідно до ч. 3 ст. 101 КПК України висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення експертизи.
Натомість, суд вважає недоведеним розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_6 шкоди, в частині 300 гривень, що знаходилися на банківському рахунку потерпілого у ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки заволодіння електронним платіжним засобом, яким є пластикова картка ПАТ КБ «ПриватБанк», що, відповідно до положень Постанови правління НБУ від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» та публічних Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» являється власністю банку, само по собі не являється заволодінням грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку особи.
Крім того, суду не надано на дослідження жодних доказів на підтвердження наявності грошових коштів, що перебували на рахунку потерпілого ОСОБА_6 в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 21.08.2016 року.
Разом з цим, суд критично відноситься до показів обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 на місці злочину і непричетності останнього до його вчинення, оскільки така позиція спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні послідовно та категорично стверджував, що 21.08.2016 року близько 4.00 годин саме двоє чоловіків нанесли йому удари та відкрито заволоділи його майном біля автостоянки на вул. Л. Сталь в м. Дніпро, яких він в подальшому впізнав в ході пред`явлення для впізнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вказував на них в ході судового розгляду, а також відповідними до цих показів показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які окремо один від одного дали аналогічні пояснення, зокрема пояснили, що після виявлення ними потерпілого ОСОБА_6 біля будинку № 7 по вул. Л. Сталь в м. Дніпро, останній ним пояснив, що на нього напали саме двоє чоловіків та, нанесли йому декілька ударів в обличчя та щелепу, після чого заволоділи його барсеткою, майном та грошовими коштами, що знаходилися в ній.
Крім того, позиція обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростовується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.09.2016 року в ході якого потерпілий ОСОБА_6 показав місце вчиненого щодо нього злочину, а саме біля будинку № 7 по вул. Л. Сталь в м. Дніпро, де він відчув удар ззаду та впав на землю, після чого побачив двох чоловіків, один з яких наніс йому декілька ударів в обличчя, а інший забрав його сумку з майном, що повністю відповідає наданим потерпілим ОСОБА_6 показам у судовому засіданні.
Сумніватися у достовірності наданих у судовому засіданні показів потерпілого ОСОБА_6 , та відповідним ним показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , а також об`єктивності відомостей, що містяться у досліджених у судовому засіданні письмових доказах у суду відсутні жодні підстави.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позиція обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо вчинення інкримінованого ним злочину лише ОСОБА_3 і непричетності до його вчинення ОСОБА_4 є надуманою, оскільки спростована дослідженими у судовому засіданні доказами та встановленими обставинами кримінального правопорушення і являється способом захисту від пред`явленого обвинувачення.
Оцінюючи докази в їх сукупності, відповідності, належності та допустимості, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_9 повністю підтвердилась під час судового провадження, та їх умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_9 відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, являється учасником бойових дій, а також відсутність обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах установлених санкціями статей обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_3 , відбуваючи покарання за злочин проти власності, був звільнений умовно-достроково і, маючи незняту та непогашену судимість, повторно вчинив умисний злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, таке звільнення від покарання не буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 . Також суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті обвинувачення, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняті та не погашені судимості, вчинив злочин у період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також відсутність обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах установлених санкціями статей обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 року та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України.

У кримінальному провадженні проведено судово-товарознавчу експертизу № 2004 від 25.08.2016 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 210,00 гривень.

Суд приходить до висновку, що з обвинувачених, відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2004 від 25.08.2016 року в рівних частках.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 серпня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 21 серпня 2016 року до дня набрання цим вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково, у вигляді шести місяців позбавлення волі, приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року, та остаточно, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 21 серпня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 21 серпня 2016 року до дня набрання цим вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2004 від 25.08.2016 року, в сумі 105 (сто п`ять) гривень, 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2004 від 25.08.2016 року, в сумі 105 (сто п`ять) гривень, 00 копійок.

Речові докази, якими було визнано вилучені 21.08.2016 року в ході огляду ОСОБА_3 чорну барсетку фірми «Aosaid» у якій перебувала кредитна картка «Приват Банк»; мобільний телефон «Yestel Java» Х2-02; зарядний пристрій «Nokia»; грошові кошти в сумі 150 гривень, купюрами 50, 20,10 гривень; автомобільні ключі, водійське посвідчення на гр. ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21099, які було повернено потерпілому ОСОБА_6 під розписку- вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя: ОСОБА_1