Справа № 465/561/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/241/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальні провадження № 0003576 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні юриста 2 класу ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1ст.119 КК України, якою повернуто прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 для усунення недоліків,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2016 року, якою клопотання про застосування примусовихзаходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 із зобов`язанням прокурора виправити вказані в ухвалі недоліки, та просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт вважає, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення.

Покликається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вбивства з необережності ОСОБА_10 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 119 КК України. Під час досудового розслідування встановлено обставини, які дали підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував у неосудному стані та йому було призначено судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 13 від 20.01.2016 року, ОСОБА_7 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі простої шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 також перебув в хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляд госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Апелянт звертає увагу на те, що неправильність написання прізвища підозрюваного мають суто механічний (технічний) характер і такі описки можуть бути виправлені під час судового розгляду справи в ході дослідження копії паспорта ОСОБА_7 , яка є в матеріалах кримінального провадження.

Щодо покликань відсутності в обвинувальному акті даних на особу, яку вбито, то такі вимоги до обвинувального акту у відповідності ст.291 КПК України законодавством не передбачено.

Відносно того, що по справі не визнаний потерпілим батько померлої то слід зауважити, що від ОСОБА_11 заяви про залучення його до провадження, як потерпілого, слідчому чи прокурору не поступало, а на неодноразові виклики слідчого з`явився на допит лише один раз, а тому його процесуальний статус визнаний як свідок.

Судом першої інстанції встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру із долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109, ст.291, ст.292 КПК України, а тому таке підлягає поверненню.
Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вбивстві через необережність. Проте, в описовій частині клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру зазначено як обвинуваченого осіб з трьома різними прізвищами: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а відтак, суд позбавлений можливості встановити відносно якої саме особи прокуратура клопоче про застосування примусових заходів медичного характеру. Також, у клопотанні відсутні дані на особу, яку вбито. Хоч формально така не може являтися потерпілою в розумінні п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, проте є логічним, що її анкетні відомості повинні бути зазначені у клопотанні. Разом з тим, під час внесення відомостей до ЄРДР всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 214 КПК України слідчим не внесені відомості щодо потерпілого. Проте, в ході досудового розслідування проводився допит свідка батька померлої ОСОБА_11 , якому в силу ч.7 ст. 55 КПК України було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а відтак його процесуальний статус мав бути змінений на потерпілого. Батько померлої в подальшому повідомив, що слідчим не було роз`яснено положення ч.6, 7 ст.55 КПК України, при цьому жодної відмови від набуття статусу потерпілого він не надавав, натомість, виявив бажання реалізувати свої права потерпілого.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку захисника адвоката ОСОБА_9 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до правил ч.2 ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

У матеріалах справи на а.с.20 є витяг з кримінального провадження № 0003576 про внесення відомостей в ЄРДР від 26.11.2015 року де зафіксовано прізвище, ім`я по батькові підозрюваного, а саме « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », а на а.с. 10 є розписка захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_9 про те, що ним отримана копія клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру саме до ОСОБА_7 .

Щодо відсутності даних особи, яка загинула, в клопотанні слідчого про примусові заходи медичного характеру, то прокурор в апеляційній скарзі підставно зазначив, що зі сторони родича загиблої особи відсутня відповідна заяви про визнання його потерпілим.

Висновок суду першої інстанції, що клопотання слідчого не містить точних даних щодо написання прізвища обвинуваченого, та відсутність даних відносно вбитої особи то, колегія суддів не може визнати їх, як підставу для його повернення прокурору, оскільки такі підстави не входять до переліку обставин передбачених кримінальним процесуальним законодавством.
Крім того дане клопотання слідчого вже було предметом розгляду, як суду першої інстанції та і суду апеляційної інстанції.
Зокрема ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.03.2016 року було задоволено апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та скасовано ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 16.02.2016 року, якою клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , повернуто прокурору в порядку, передбаченому ч.3 ст.314 КПК України, а матеріали кримінального провадження направлені на новий розгляд в суд першої інстанції. При цьому в ухвалі було зазначено, що доводи, якими керувався суд першої інстанції, повертаючи прокурору клопотання, не входять до переліку обставин, які були б підставою для повернення даного клопотання відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
Враховуючи, що клопотання слідчого, затверджене прокурором, відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому достатніх підстав для повернення клопотання прокурору не існувало.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції апеляційна інстанція має право скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору клопотання постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні юриста 2 класу ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2016 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.119 КК України, якою повернуто прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді:

Згідно з оригіналом

Суддя : ОСОБА_2 .

Ухвала набула законної сили

Копія ухвали виготовлена

Помічник судді : ОСОБА_15 .