Провадження № 11-кп/792/378/17
Справа № 686/4578/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 від 3 лютого 2015 року, за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 березня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 березня 2017 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копистин, Хмельницького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 08.07.2004 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.10.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст.ст. 185 ч. 2, 309 ч. 1. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.07.2004 року і призначено остаточно 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 01.02.2011 року умовно-достроково на строк 4 місяці 11 днів;

- 26.01.2012 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 05.02.2014 року Вінницьким міським судом за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, частково приєднано покарання Уманського міськрайонного суду від 26.01.2012 року і остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 15.08.2014 року умовно-достроково на невідбутий термін - 1 рік 3 місяці 10 днів;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 162 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_9 призначено шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно визначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 05.02.2014 року і остаточно визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк призначеного покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі, як відбуте, термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового слідства з 03.11.2015 року по 05.03.2017 року, включно, загальною тривалістю 1 рік 04 місяці 02 дні, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України (за епізодами викрадення майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) - виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю вчинення ним таких кримінальних правопорушень.

За обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_9 - виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 15830 грн. 08 коп. та моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Цивільні позови потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_9 - залишено без розгляду.

Речові докази:

- зазначені в 4-х постановах слідчого від 25.01.2016 року, які зберігаються в камері схову Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, а саме: куртку, штани, жилетку та мобільний телефон «Самсунг Galaxy Note II та пластиковий носій стартового пакету «Київстар» № НОМЕР_1 - повернуто ОСОБА_9 , а решту - знищено;

- зазначені в постанові слідчого від 04.01.2016 року - 1 прозорий поліетиленовий пакетик з канабісом, массою - 8,0 г., який зберігається в УЛМТЗ в Хмельницькій області - знищено;

- зазначені в 3-х постановах слідчого від 18.02.2016 року, які зберігаються в камері схову Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області а саме: чорну чоловічу сумку (барсетку) та пару кросівок чорного кольору марки «Adidas» - повернуто ОСОБА_9 , а решту - знищено;

- зазначені в постановах слідчого від 20.11.2015 року, 23.11.2015 року та 09.12.2015 року - 3 компакт - диски формату DVD-R з відеозаписом слідчих експериментів за участі обвинуваченого, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження постановлено зберігати там же.

Процесуальні витрати по справі в частині - 2946 грн. 24 коп. постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави, а в іншій частині в сумі - 16097 грн. 90 коп. покладено на рахунок держави.

За вироком суду, ОСОБА_9 , маючи непогашені судимості за вчинення злочинів, упродовж лютого-листопада 2015 року, на території м. Хмельницького та Хмельницького району Хмельницької області діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, скоїв ряд злочинів проти власності, а також і інших злочинів, за наступних обставин.

03.02.2015 року, приблизно об 11 год., ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження за допомогою викрутки та ключа дверного замка проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, зі столу в кімнаті викрав планшет марки «Леново», вартістю 1000 грн. та з копилки у вигляді олівця, кошти готівкою в сумі 120 грн., які належали потерпілому ОСОБА_25 ,, а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 1120 грн., після чого залишив дану квартиру.

Тоді ж і в тому ж місці, а саме 03.02.2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи в під`їзді буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи аналогічним способом, шляхом зламу дверного замка проник в квартиру АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно, викрав ноутбук марки «HP Pavillion g-6-2383er», вартістю 4777 грн. та фотокамеру «Фуджі» 14 мегапікселів, вартістю 3000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_26 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 7777 грн. після чого покинув місце скоєння злочину.

19.02.2015 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_9 , шляхом зламу замка вхідних дверей, проник в квартиру АДРЕСА_5 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук марки «Аcer», вартістю 6800 грн., з сумкою до ноутбука в комплекті вартістю 350 грн., адаптер для комп`ютерної миші марки «Афотек», вартістю 130 грн., та ноутбук марки «Lenovo 20157», вартістю 7200 грн., а також кошти готівкою в сумі 400 грн., що належали потерпілому ОСОБА_27 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 14 880 грн.

02.11.2015 року, приблизно о 13.40 год., ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки, шляхом зламу серцевини замка вхідних дверей, заздалегідь підготовленими пристроями, проник в квартиру АДРЕСА_6 , належну потерпілому ОСОБА_7 , де помітивши форменний одяг працівника правоохоронного органу відмовився від намірів вчиняти крадіжку. При цьому, намагаючись залишити квартиру, був виявлений потерпілим і з метою уникнення затримання, застосував фізичне насильство до ОСОБА_7 , здійснивши з пістолета марки «Форт 12 РМ», калібру 9 мм., призначеним для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженим гумовими метальними снарядами, який мав при собі, три постріли в останнього, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді непроникаючого вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя з невропатією ліктьового нерва, нижньої губи зліва, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_9 , вирвавшись від потерпілого, втік з місця події, залишивши пістолет та пристрої для зламу замків.

Також, будучи судимим за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, ОСОБА_9 , повторно, незаконно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, в невстановленому місці та за невстановлених обставин, придбав наркотичний засіб - канабіс та перевіз його в м. Хмельницький.

03.11.2015 року, приблизно о 23:30 год., проведено огляд приміщення готельного номеру № НОМЕР_2 , що по вулиці Олімпійській, в с. Червона Зірка, Хмельницького району та огляд громадянина ОСОБА_9 , в ході якого, в кишені куртки останнього виявлено та в подальшому вилучено поліетиленовий пакетик з речовинною рослинного походження в подрібненому стані, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,0 г та який ОСОБА_9 зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України,, просить вирок суду скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити покарання ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 5.02.2014 року і остаточно визначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна. Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано перекваліфіковано дії обвинуваченого зі ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України. Крім того, суд перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч.2 ст.162 КК України не врахував, що вказаний злочин є закінченим з моменту незаконного проникнення у житло. У такому випадку суд мав кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , як видно з її змісту, просить вирок суду змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 в підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги, проти скарги прокурора заперечував, прокурора та потерпілого ОСОБА_7 в підтримання доводів апеляційної скарги прокурора, заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 задоволеню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 309 КК України, при наведених у вироку обставинах підтверджуються зібраними в провадженні, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло (за епізодом викрадення майна ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ); за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, вчинене повторно; за ч. 2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене із застосуванням насильства.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 із ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України безпідставні.

Обвинувачений ОСОБА_9 в місцевому суді підтвердив, що дійсно 02 листопада 2015 року, в обідню пору, він,з метою вчинення крадіжки, шляхом зламу серцевини замка вхідних дверей, заздалегідь підготовленими пристроями, проник в квартиру АДРЕСА_6 . Однак, перебуваючи в квартирі, відмовився від намірів вчиняти крадіжку. При цьому, намагаючись залишити квартиру, був виявлений потерпілим, який намагався його затримати. А тому, з метою звільнитись від захвату потерпілого, в ході боротьби з останнім, він застосував пістолет марки «Форт 12 РМ», калібру 9 мм., який носив при собі з метою самозахисту та здійснив декілька пострілів в потерпілого. На вулиці, неподалік від будинку, де його наздогнав потерпілий, між ними знову відбулась боротьба, під час якої ОСОБА_9 вдалось вирватись від захватів потерпілого та втекти з місця пригоди. При цьому, на місці такої боротьби обвинувачений залишив свою барсетку, в якій знаходились інструменти для зламу замків та вказаний пістолет;

Із показів потерпілого ОСОБА_7 слідує, що 02 листопада 2015 року, приблизно о 13 год.30 хв., коли він приїхав на обід, за місцем свого проживання: кВ. АДРЕСА_6 , то виявив відсутність дверної ручки. Він намагався відчинити двері, але не зміг. Коли ж двері відчинились з середини, то пролунав постріл і він відчув біль в області губи та зуба. Відвернувшись він почув ще два постріли. В цей час обвинувачений вибіг з квартири та почав втікати, а він став його наздоганяти. Неподалік від будинку він наздогнав ОСОБА_9 , який викинув на місці боротьби пістолет та свою сумочку та втік з місця пригоди. Залишені обвинуваченим речі, а саме пістолет та сумочку потерпілий приніс до себе в квартиру. Внаслідок застосування обвинуваченим пістолета потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої губи, зуба, руки. Зникнення будь-яких речей з квартири та порушення обстановки в квартирі заперечує.

Про те, що протиправні дії вчинив саме обвинувачений ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_7 послідовно та впевнено вказував під час судового розгляду та під час досудового розслідування, що підтверджується відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотокарткам від 04.11.2015 року.

Із показів свідка ОСОБА_29 , який являється сином потерпілого слідує, що 02.11.2015 року, дізнавшись про напад на батька, він приїхав за вищевказаною адресою проживання, де побачив поруч під`їзду, в під`їзді та квартирі сліди схожі на кров. Також в квартирі він побачив барсетку і пістолет, які зі слів батька останній відібрав у нападника. Тоді ж він подав заяву в правоохоронні органи про напад на його батька, якого в цей час госпіталізували.

Згідно відомостей з рапортів оперативного чергового Хмельницького МВ від 02.11.2016 року, повідомлено про подію кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, яка сталась о 13 год. 35 хв., за адресою: АДРЕСА_7 .

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2015 року вбачається, що син потерпілого ОСОБА_29 повідомив у правоохоронні органи про незаконне проникнення невідомим в належну його батькові - потерпілому ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_6 , приблизно о 13 год. 40 хв., 02.11.2015 року, напад на останнього та застосування фізичного насильства шляхом здійснення пострілів з пістолета.

Протоколом огляду місця події від 02.11.2015 року та долученою до такого протоколу детальною фототаблицею, підтверджується місце скоєння злочину, а саме квартира АДРЕСА_6 , в приміщенні якої, а також коридорі під`їзду було виявлено та вилучено сліди вчинення злочину, а саме стріляні гільзи, сліди речовини бурого кольору схожі на кров, сліди підошви взуття, а також належні обвинуваченому пістолет марки «Форт 12 РМ», калібру 9 мм. та барсетку, що повністю узгоджується з показаннями як потерпілого так і обвинуваченого.

Про те, що саме обвинувачений незаконно проник і перебував в квартирі потерпілого за вищевказаною адресою, підтверджується також і висновком експерта-трасолога № 565тр від 01.02.2016 року, з якого слідує, що виявлений та вилучений в ході огляду місця події, а саме: в кв. АДРЕСА_6 , 02.11.2015 року, слід підошви взуття, залишений таким же видом та типом кросівок, що й кросівки належні ОСОБА_9 , які вилучені 03.11.2015 року під час проведення огляду готельного номеру № НОМЕР_2 розташованого за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Червона Зірка, вул. Олімпійська, тобто місце, де обвинувачений був виявлений працівниками поліції, що в свою чергу підтверджується відомостями з відповідного протоколу огляду місця події та заявами про дозвіл на огляд готельного номеру - власниці готелю ОСОБА_30 та ОСОБА_9 - винаймача такого готельного номеру від 03.11.2015 року;

Згідно висновку судово-медичної експертизи №75 від 25.02.2016 року слідує, що станом на 02.-16.11.2015 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя з невропатією ліктьового нерва, нижньої губи зліва, що могли утворитися не менше ніж від дворазової травмуючої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулі, чи подібні їм предмети, не виключено, під час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_9 згідно інкримінованого обвинувачення (щодо потерпілого ОСОБА_7 ), колегія суддів погоджується, що місцевий суд врахував всі представлені та досліджені судом докази, а також встановлені на підставі таких доказів обставини справи і прийшов до переконання, що вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Ч. 3 ст. 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло.

За змістом вказаної норми кримінального закону, обов`язковими ознаками складу вказаного злочину є: спеціальна мета нападу, а саме - з метою заволодіння чужим майном, а небезпечне за характером для життя чи здоров`я насильство чи погроза застосування такого насильства є способом заволодіння майном потерпілого, яке застосовується нападником з метою подолання опору потерпілого при незаконному вилученні майна. При цьому, намір на вчинення саме таких дій у винної особи повинен виникнути до незаконного проникнення у житло потерпілого.

З показань обвинуваченого ОСОБА_9 , які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_7 видно, що в квартиру потерпілого обвинувачений проник таємно, з метою вчинення крадіжки, однак, ще до виявлення його потерпілим відмовився добровільно від вчинення таких дій. І такі показання обвинуваченого за відсутності будь-яких доказів про зворотнє, суд визнав неспростованими. Натомість вищезазначені, досліджені судом докази, як то показання потерпілого ОСОБА_7 , відомості з протоколу огляду місця події, з яких слідує, що з квартири потерпілого будь-яких речей не зникло, обстановка не порушена, узгоджуються з такими твердженнями обвинуваченого.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що узгоджуються з іншими доказами і показання обвинуваченого щодо обставин застосування насильства до потерпілого, виключно з метою уникнення затримання. При цьому, ОСОБА_9 зазначив, що застосовувати зброю до потерпілого намірів не мав і при відсутності металевих решіток на вікнах залишив би квартиру через вікно, а постріли в ОСОБА_7 здійснив вимушено, щоб звільнитись від затримання останнього. Про те, що він, незважаючи на застосування зброї обвинуваченим, намагався затримати останнього, пояснював в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_7 та підтвердив, що під час застосування насильства обвинувачений будь-яких речей у нього не відбирав.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 187 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

Відповідно до п. 7 вказаної Постанови крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК України. Додатково за статтею 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України, є законними, вмотивованими та ґрунтуються на доказах, досліджених в ході судового розгляду.

Всім доказам в сукупності, які були досліджені у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дав вірну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які його засуджено.

Вчинення обвинуваченим дії охоплюються ч. 2 ст. 162 КК України, та додаткової кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України не потребують.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що призначене обвинуваченому покарання є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_9 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_9 вид та строк покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що обвинувачений скоїв умисні тяжкі корисливі злочини проти власності, а також середньої тяжкості злочини проти особистих прав і свобод громадянина, а також у сфері обігу наркотичних засобів, має непогашені судимості за вчинення умисних злочинів. Такі злочини, обвинувачений скоїв через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що, на думку суду, свідчить про його відверте небажання ставати на шлях виправлення. Суд першої інстанції врахував, що розкриття злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна за ч. 3 ст. 185 КК України, стало можливим лише завдяки добровільному зізнанню ОСОБА_9 у скоєнні таких злочинів, його сприянню у їх розслідуванні. Суд врахував і поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду, пов`язану із розкаянням у вчинені злочинів, сприянням судовому слідству, вибаченням перед потерпілими. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; в провадженні відсутні обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини.

Своє рішення про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю злочинів покарання в виді чотирьох років позбавлення волі, суд першої інстанції належним чином мотивував і колегія суддів вважає таке рішення переконливим.

Судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_9 вироком Вінницького міського суду від 5.02.2014 року був визнаний винним та засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України йому до покарання за новим вироком було частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому судом першої інстанції враховано вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків повинно бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з чим погоджується колегія суддів.

За таких обставин призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо зміни розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_7 , не можуть бути прийнятими до уваги. Погоджуючись з таким розміром шкоди, колегія суддів враховує, що потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження, тривалість моральних страждань потерпілого, який відчував фізичний біль та страждання, переніс хвилювання, вимушений був лікуватись, нести додаткові витрати на придбання ліків, час, необхідний для відновлення здоров`я потерпілого, виходячи з засад розумності та справедливості, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди в 15000 грн. З такими висновками погоджується колегія суддів та не знаходить підстав для зміни розміру визначеної судом моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 березня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни, апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 6 березня 2017 року по 15 червня 2017 року включно, з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_9 в той самий строк з дня вчучення копії судового рішення.

Судді (підпис)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2