Справа № 304/17/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.06.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, працюючий змінним майстром ТДВ «Перечинський ЛХК», одружений, має на утриманні малолітню дитину, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 5000 гривень заподіяної моральної шкоди, а в решті заявлених позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
08 жовтня 2016 року приблизно об 11-й годині ОСОБА_6 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 , втрутившись у словесну перепалку між ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, схопив потерпілого двома руками за шию, повалив на землю, де наніс удар ногою в область ребер, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому 9, 10, 11 ребер по задній аксілярній лінії справа без зміщення кісткових уламків, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:
- заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України покарання, вказує на те, що вирок підлягає до зміни в зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду кримінального провадження не було встановлено, що умисними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені такі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, внаслідок чого кваліфікуюча ознака ч. 1 ст. 122 КК України спричинення потерпілому ОСОБА_9 тривалого розладу здоров`я, є зайвою й підлягає виключенню з обвинувачення. Просить вирок змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про наявність у діях ОСОБА_6 передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України кваліфікуючої ознаки - спричинення потерпілому тривалого розладу здоров`я, а в решті вирок залишити без зміни. У ході апеляційного розгляду просить дослідити висновок судово-медичної експертизи № 1098 від 16.11.2016.
- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що дії ОСОБА_6 містять перевищення меж крайньої необхідності, оскільки такі були вчинені ним із метою надання допомоги людині похилого віку ОСОБА_10 , від побиття ОСОБА_9 , удар ногою в область ребер потерпілому не наносив, що підтверджується й показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .. Крім того, вказує на те, що покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ОСОБА_12 перебуває в неприязних відносинах із ОСОБА_6 й з її двору та дороги не видно місце, де відбувався конфлікт, у зв`язку із чим остання дала неправдиві показання, а ОСОБА_13 є співмешканкою ОСОБА_9 та не була присутня під час конфлікту. Також посилається на те, що згідно показів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , до конфлікту, який мав місце 08.10.2016, ОСОБА_9 ходив із перев`язаними простирадлом ребрами, а свідок ОСОБА_14 показав, що до цього в Перечинській ЦРЛ бачив ОСОБА_9 , який скаржився на болі в області грудної клітки й хотів попасти на прийом до лікаря, що також підтверджується й довідкою Перечинської ЦРЛ від 23.03.2017 № 96/2017, згідно якої, у день конфлікту ОСОБА_9 звертався за медичною допомогою і в нього було виявлено перелом 8 ребра та діагностовано забій грудної клітки, різана рана 2 пальця правої кисті, побої. В обгрунтування вказаного посилається на те, що 08.10.2016 під час звернення за медичною допомогою ОСОБА_9 повідомив, що його побив невідомий, про що зазначено у висновку СМЕ; що згідно висновку СМЕ № 1098 станом на 26.10.2016 у ОСОБА_9 виявлено перелом 9, 10, 11 ребер, однак станом на 08.10.2016 перелом лише 8 ребра; що згідно довідки КП «Перечинський центр ПМСЛ» № 24/2017 від 23.03.2017 ОСОБА_9 24.10.2016 звертався у ФАП с. Сімер до сімейного лікаря, де йому було діагностовано забій грудної клітки, у зв`язку із чим він був відправлений на консультацію до лікаря-травматолога. Крім того, вказує на те, що визначена експертом тяжкість тілесних ушкоджень, а саме тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, є неправильною, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні які-небудь дані, які б підтверджували тривалість розладу здоров`я ОСОБА_9 , у тому числі й на строк більше 21 дня. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни судового рішення немає.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого враховується те, що апеляційним судом останньому було своєчасно надіслано повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; що потерпілий подав до апеляційного суду заяву, в якій міститься прохання про розгляд кримінального провадження за його відсутності через неможливість з`явитися в судове засідання, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України кримінального правопорушення, а саме в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, які безпосередньо досліджені під час розгляду місцевим судом кримінального провадження та перевірені апеляційним судом під час розгляду даного кримінального провадження, а доводи апеляційних скарг відхиляє.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що на протязі тривалого періоду часу з обвинуваченим ОСОБА_6 перебуває у неприязних стосунках. Того дня він приїхав із роботи та порався по господарству. Побачивши ОСОБА_10 , він попросив його забрати пісок, який той засипав біля його будинку. У зв`язку із цим між ними виник конфлікт. Він перестрибнув через огорожу та продовжував конфліктувати з ОСОБА_10 .. Під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_6 перестрибнув через огорожу і знаходився біля них. Відчув як обвинувачений схопив його ззаду та почав душити. Він намагався вирватися, однак ОСОБА_6 повалив його на землю, де наніс сильний удар, від якого йому стало погано - помутніло в очах, припинилося дихання та сильно боліло у грудях. У цей момент ОСОБА_10 сказав обвинуваченому ОСОБА_6 , щоб він залишив його, і вони розійшлися. Згодом приїхала поліція, а його жінка викликала машину швидкої медичної допомоги, працівники якої, приїхавши на місце події повідомили, що в нього або сильний забій, або перелом ребер. У лікарні його оглянули, зробили знімок та встановили перелом ребер, після чого запропонували залишитися на лікування в стаціонарі, однак він відмовився. Протягом двох тижнів вставав та лягав лише за допомогою жінки, а після того пішов на експертизу, де його знову направили на рентген в обласну лікарню. Рентген знімок показав, що в нього зламані три ребра. Під час конфлікту ОСОБА_10 не бив, не душив і навіть наміру такого не мав.
З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що свідок співмешкає з потерпілим ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 . На початку жовтня 2016 року приблизно о 10.30 год. її чоловік порався по господарству і розмовляв із сусідом ОСОБА_10 .. Під час розмови просив забрати пісок, що знаходився біля їх огорожі. Потерпілий ОСОБА_9 підійшов до сусіда і вони зайшли за будинок. Одразу ж до них підійшов ОСОБА_6 , який схопив ОСОБА_9 за шию, кинув на землю, де наніс удар ногою по ребрах. ОСОБА_9 лежав близько п`яти хвилин і не міг піднятися. У зв`язку із цим вона допомогла йому піднятися, і вони направились до будинку. Під час сварки було викликано працівників поліції, а також швидку медичну допомогу. Через два тижні після події їздили на судово-медичну експертизу в м. Ужгород, де ОСОБА_9 діагностували переломи трьох ребер. До події в ОСОБА_9 ніяких ушкоджень не було, він не скаржився на болі, ходив на роботу. Оскільки працює кочегаром, то не зміг би з переломами виконувати фізично важку роботу. Вказану подію також бачили їх сусіди, кожен з яких у своєму домогосподарстві рвав виноград. Після того як 16 грудня 2016 року вона посварилась з ОСОБА_9 , і переїхала проживати додому до своєї матері, до неї додому не менше трьох разів приходив ОСОБА_6 , а також його дружина, які просили, щоб вона свідчила на користь обвинуваченого, обіцяючи їй винагороду в розмірі 1 000 грн..
З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що свідок перебуває з обвинуваченим у неприязних відносинах, оскільки той веде себе не по-сусідськи. Того дня 08 жовтня 2016 року, приблизно о 10.00 год. ранку, коли відбувся конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , обриваючи виноград, почула якісь крики. Злізши із драбини, побачила як обвинувачений ОСОБА_6 , озираючись, чи ніхто його не бачить, наносить потерпілому удари ногою. У цей момент він її замітив, і одразу ж припинив наносити ОСОБА_9 удари, і направився до свого подвір`я. За ОСОБА_9 вийшла дружина, і допомогла йому піднятися, і разом вони направились до свого будинку. Бійки між потерпілим та ОСОБА_10 не бачила, лише чула сварку, так як вони і раніше конфліктували. Бачила як ОСОБА_6 бив потерпілого. Через деякий час приїхали працівники поліції, які відбирали пояснення від очевидців події і від неї також.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що він із потерпілим перебуває в поганих стосунках, оскільки проживають поруч та давно конфліктують. На вулиці він зробив пісочницю, в якій гралися діти. Вказаного в мотивувальній частині вироку дня, відкидав пісок. Потерпілий був у себе на подвір`ї, і сказав йому забрати пісок, хоча такий йому не заважав. У зв`язку із цим між ними виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_9 вдарив його по голові та схопив за шию, а ОСОБА_6 їх розборонив - відкинувши потерпілого від нього. Останній упав назад та почав кричати від болю. У цей момент підійшла жінка потерпілого і вони направились до будинку, а ОСОБА_6 викликав працівників поліції. Обвинувачений ніякі тілесні ушкодження потерпілому не наносив, а лише схопив його за сорочку та кинув на землю. Бачив як ОСОБА_9 впав на спину, на правий бік. Вважає, що потерпілий раніше мав поламані ребра, до вказаного конфлікту. На місці події після падіння потерпілий ствердив, що ОСОБА_6 зламав йому ребра, оскільки впав на дорогу із твердим покриттям, завезену гравієм.
З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що того дня обривав виноград у домогосподарстві ОСОБА_6 , і бачив як потерпілий перескочив через огорожу між його будинком та будинком ОСОБА_10 і почав душити останнього, після чого вдарив його і той впав на землю. У цей момент обвинувачений зіскочив із драбини, побіг до них та відштовхнув ОСОБА_9 , який впав на землю. Піднявшись ОСОБА_9 направився до будинку. Не бачив як ОСОБА_6 наносив удари потерпілому. Ні у ОСОБА_10 , ні у ОСОБА_9 ніяких тілесних ушкоджень не було.
З висновку судово-медичної експертизи № 1098 по матеріалах справи від 16 листопада 2016 року, убачається, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_9 яких-небудь тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді не виявлено. Згідно даних консультації обласних спеціалістів та опису рентген знімку в нього виявлено: «Перелом 9, 10, 11 ребер по задній аксілярній лінії справа без зміщення кісткових уламків». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути обуті ноги сторонньої людини. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних довідки Перечинської ЦРЛ, вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 08 жовтня 2016 року. Тілесні ушкодження у вигляді перелому 9, 10, 11 ребер справа могли виникнути внаслідок одного удару обутою ногою в праву половину грудної клітки і не суперечать обставинам справи; малоймовірно, що такі переломи могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості (а. к. п. 47-50).
При оцінці доказів та доводів апеляційних скарг колегія суддів показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, при цьому, обґрунтовано відхиливши показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України кримінального правопорушення, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вчинені ним дії містять перевищення меж крайньої необхідності, оскільки такі були вчинені ним із метою надання допомоги людині похилого віку ОСОБА_10 , від побиття ОСОБА_9 , удар ногою в область ребер потерпілому не наносив, колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного відхиляє як такі, що не спростовують висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України злочину. Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що під час розгляду кримінального провадження не встановлено, що була необхідність усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала особі чи охоронюваним законом правам як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і інших осіб, зокрема, ОСОБА_10 , а також суспільним інтересам чи інтересам держави, та що цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами чи способами.
З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів відхиляє й доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ОСОБА_12 перебуває у неприязних відносинах із ОСОБА_6 , з її двору та дороги не видно місце, де відбувався конфлікт, що свідок дала неправдиві показання, а свідок ОСОБА_13 - співмешканка ОСОБА_9 не була присутня під час конфлікту. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів враховує те, що вказані свідки при дачі показань були попереджені про передбачену ст. ст. 384 та 385 КК України кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або відмову від давання показань; що обвинувачений чи його захисник не звертались до правоохоронних органів із заявою про дачу вказаними свідками завідомо неправдивих показань.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що згідно показів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , до конфлікту, який мав місце 08.10.2016, ОСОБА_9 ходив із перев`язаними простирадлом ребрами, а свідок ОСОБА_14 показав, що до цього у Перечинській ЦРЛ бачив ОСОБА_9 , який скаржився на болі в області грудної клітки й хотів попасти на прийом до лікаря, що також підтверджується й довідкою Перечинської ЦРЛ від 23.03.2017 № 96/2017, згідно якої, у день конфлікту ОСОБА_9 звертався за медичною допомогою і в нього було виявлено перелом 8 ребра та діагностовано забій грудної клітки, різана рана 2 пальця правої кисті, побої; що під час звернення за медичною допомогою 08.10.2016 ОСОБА_9 повідомив, що його побив невідомий, про що зазначено у висновку СМЕ; що згідно висновку СМЕ № 1098 станом на 26.10.2016 у ОСОБА_9 виявлено перелом 9, 10, 11 ребер, однак станом на 08.10.2016 перелом лише 8 ребра; що згідно довідки КП «Перечинський центр ПМСЛ» № 24/2017 від 23.03.2017 ОСОБА_9 24.10.2016 звертався у ФАП с. Сімер до сімейного лікаря, де йому було діагностовано забій грудної клітки, у зв`язку із чим він був відправлений на консультацію до лікаря-травматолога, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження і вищенаведеними доказами, які у свою чергу підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та показань свідка ОСОБА_10 колегія суддів враховує показання свідка дані ним під час розгляду справи апеляційним судом, з яких вбачається, що у зв`язку з нанесеним ударом свідок ОСОБА_10 будь-яких тілесних ушкоджень не мав, тому за медичною допомогою не звертався, а також не звертався до працівників поліції у зв`язку з вчиненим щодо нього злочином, перешкод для звернення не мав. Вказане дає підстави для висновку про те, що показання свідка ОСОБА_10 є голослівними, такими, що не підтверджені об`єктивними даними.
Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що визначена експертом тяжкість тілесних ушкоджень, а саме тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, є неправильною, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні які-небудь дані, які б підтверджували тривалість розладу здоров`я ОСОБА_9 , у тому числі й на строк більше 21 дня, з огляду на те, що висновком судово-медичного експерта, який відповідно до ч. 2 ст. 102 та ст. 70 КПК України попереджений про передбачену ст. ст. 384 та 385 КК України кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, підтверджується, що дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів враховує те, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, сторона захисту не вказувала на те, у чому саме полягає неповнота та поверховість при проведенні експертних досліджень, а також на порушення вимог законодавства при проведенні експертних досліджень і на наявність даних, які б підтверджували зацікавленість експерта у результатах розгляду кримінального провадження.
Крім того, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду кримінального провадження не було встановлено, що умисними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені такі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, внаслідок чого кваліфікуюча ознака ч. 1 ст. 122 КК України спричинення потерпілому ОСОБА_9 тривалого розладу здоров`я, є зайвою й підлягає виключенню з обвинувачення, колегія суддів вважає необґрунтованими і відхиляє їх, оскільки такі не були підтримані стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а також спростовуються як змістом обвинувального акту, так і матеріалами кримінального провадження, у тому числі й вищевказаним висновком експерта.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування із призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, чи зміни вироку, апеляційний суд не вбачає.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що заявлені в апеляційних скаргах клопотання про дослідження апеляційним судом доказів були задоволені й досліджені апеляційним судом ці докази не свідчать про обґрунтованість доводів апеляційних скарг, і у свою чергу про незаконність судового рішення.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, і підстав для скасування чи зміни судового рішення не має.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді