Справа № 509/4780/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільне клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту Під час досудового розслідування встановлено, що 26 серпня 2014 року о 08 годині 40 хвилин водій ОСОБА_7 керував технічно-справним автомобілем марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який зареєстрований у РЕВ-2 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області на ОСОБА_9 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 13.06.2008), рухався по автодорозі «Одеса - Іллічівськ» з боку міста Одеси в напрямку міста Іллічівська, де на ділянці зазначеної автодороги (10 км + 300 м), що знаходиться на території Овідіопольського району Одеської області, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, перевищив встановлену максимальну швидкість 90 км./год., у разі виникнення небезпеки не зупинив свій транспортний засіб, що призвело до зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія-власника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався у попутному напрямку.

Під час керування транспортним засобом, водій ОСОБА_7 не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив порушення вимог п.п. 12.3, 12.6, 34.1.1 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км./год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км./год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км./год.;

п. 34.1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування І край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи обставин та умов настання події № 11/А - 538 від 09.10.2014, що: «Обидва водії в своїх діях мали невідповідності вимогам правил дорожнього руху в частині перетину суцільної лінії дорожньої розмітки. Відмовившись від перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 обидва водії мали технічну можливість запобігти зіткненню.

Однак, в даному випадку водії - учасники пригоди продовжували рух після перетину суцільної лінії дорожньої розмітки, після чого відбулось зіткнення. З технічної точки зору, для визначення того, дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, необхідно визначити, чи мав водій автомобіля марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 », технічну можливість запобігти зіткненню з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме виїзду автомобіля марки «Тойота Камрі», державний номерний знак « НОМЕР_3 » на смугу його руху.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 », при виникненні небезпеки для руху регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Водій автомобіля марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 » мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак « НОМЕР_3 » з моменту виникнення небезпеки для руху шляхом застосування гальмування, при фактичній швидкості руху 98,5... 102,8 км./год. Слід зазначити, що даний висновок не є категоричним, оскільки встановлені величини мають граничні показники.

Водій автомобіля марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 » мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак « НОМЕР_3 » з моменту виникнення небезпеки для руху шляхом застосування гальмування, при допустимій швидкості руху 90 км./год.

Виходячи з вищевикладеного, з технічної точки зору дії водія автомобіля марки «Тойота Камрі», державний номерний знак « НОМЕР_3 » (виконання маневру повороту ліворуч) є необхідними умовами для виникнення даної події. В той час, як дії водія автомобіля марки «Тойота Каріна», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п. 12.3 ПДР (шляхом гальмування та руху з допустимою швидкістю в даних умовах) є необхідними та достатніми умовами для настання даної події, і являються причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2646 від 08.10.2014 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритий вивих акроміального кінця лівої ключиці з розривом ключично -акроміального кінця лівої ключиці з розривом ключично-акроміального сочлініння. Дані тілесні ушкодження призвели до розладу здоров`я більше трьох тижнів, і по цьому критерію відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого суду було надане клопотання, підтримане обвинуваченим, про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України.

Потерпілий, представник потерпілого та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечують.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підставах.

Як зазначено у п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст.285 КПК України передбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Раніше обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Потерпілим підтверджено суду, що заподіяні йому збитки, в частині заявлених до обвинуваченого позовних вимог, відшкодовані обвинуваченим в повному обсязі, що підтверджується також долученою до матеріалів кримінального провадження розпискою від 29.12.2016 року.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження закрити.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню віднести на рахунок Держави.

Цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд на протязі семи днів з дня наступного після її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1