Справа № 480/2347/16-к
Провадження №: 1-кп/480/232/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
22.08.2016 року близько 15:00, ОСОБА_4 , перебував в с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області, та в цей час в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, діючи умисно, ОСОБА_4 , через огорожу, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , де зірвавши навісний замок з вхідних дверей до господарської будівлі (сараю), проник в середину примищення, звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме: 25 кг. Картоплі сорту Сорока днівка, вартістю 3 грн. За 1 кг. На загальну суму 75 грн.; ручної соковитискач в металевому корпусі, вартістю 157 грн. 50 коп; дві ручні м`ясорубки в металевому корпусі, вартістю 70 грн. за одну, на загальну суму 140 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 372 грн. 50 коп.
Після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутністю, обвинуваченого ОСОБА_4 просила строго покарати.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не виявлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, є особою раніше судимою за аналогічні злочини, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. Тому, суд приходить до висновку, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2016 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
На думку суду, даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушеня і наслідками, які настали в результаті його вчинення.
При цьому беру до уваги передбачені ст. 177 КПК України мету і підстави застосування запобіжного заходу, а також ризики у поведінці обвинуваченого, які слід попередити, стосовно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 177, 370, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити із застосуванням ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутой частини покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі строком на - 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.
Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню застосувати тримання під вартою, строк покарання за даним вироком обчислювати з 13.04.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 09/3-218 від 29.09. 2016р., в дохід держави в сумі 703 (сімсот три) 68 коп.
Речові докази: металеві відра в кількості 6 штук, металевий ручної соковитискач, які передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити останній.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївській районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1