АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Матеріал № 619/1523/17 Слідчий судя: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/940/17 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшани, Дергачівського району, Харківської області.

Застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Як зазначено в ухвалі, до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_9 вчинив злочин, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі, у тому числі вогнепальну та травматичну зброю, якою було завдано тілесні ушкодження потерпілим та спричинено смерть потерпілому ОСОБА_11 ; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у тому числі ромської національності , які мешкають на території Вільшанської селищної ради, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; із мотивів особистої помсти вчинити незаконні дії щодо осіб ромської національності, а також враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, що свідчить про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, тому слідчий вважає, що застосування стосовно ОСОБА_9 більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

17.05.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України- хуліганство, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та прокурора у зв`язку з тим, що прокурором не було доведено наявність всіх обставин, передбачених п.2-4 ч.1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Непогодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження ухвали слідчого судді.
Просив скасувати ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.05.2017 року у справі №619/1523/17, про відмову у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування у відношенні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Харківської області майора поліції ОСОБА_10 та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку, прокурор зазначив що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017 року апеляційну скаргу прокурора було повернуто з підстав недолучення апелянтом до апеляційної скарги: «завіреної чи будь-якої копії оскаржуваного судового рішення».
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначив, що винесена ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з неповним оціненням та не повним дослідженням наданих доказів, як про це вказано у ст.. 178 КПК України та взагалі залишені поза увагою.
Твердження прокурора щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року матеріалами судового провадження не спростовується; причина пропуску процесуального строку, на яку посилається прокурор, є поважною, проти чого не заперечували учасники процесу, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року підлягає поновленню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , та підозрюваного ОСОБА_9 , які заперечували проти заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на те, що він вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до семи років та на наявність ризиків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого вважав, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим.

Так в ухвалі (а.с.121,122) вказано що слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин передбачених п.2-4 ч.1ст.194 КПК України та недовів що ОСОБА_9 користуючись авторитетом серед місцевих жителів, приймаючи активну участь у житті селища-здатний здійснювати вплив на інших мешканців селища, використовувати зброю з метою знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які також проживають з ним в одному населеному пункті; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, слідчий суддя зазначив що «зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування , а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених пп..1-2 ст.194 КПК, суддя вважає необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України,..».

Таким чином, слідчий суддя вказав в ухвалі в мотивувальній частині взаємовиключні висновки.

Між тим, в клопотанні слідчого не зазначено те, що ОСОБА_9 може «використовувати зброю» з метою знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі.

Ч.1ст.194 КПК містить всього три пункти, а не чотири, тому апеляційний суд вважає це технічною помилкою (опискою).

Слідчий в клопотанні не зазначав взагалі ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України і не вказував що ОСОБА_9 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування.

Таким чином слідчий суддя вийшов за межі розгляду клопотання, а винесена ним ухвала належним чином не мотивована і містить низку не усунутих протиріч та взаємовиключних висновків.

За наведених вище обставин ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню.

Так, в матеріалах кримінального провадження маються дані про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.
Таким чином апеляційний суд вважає що слідчим суддею не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення що є тяжким злочином та те, що спричинена смерть людини.

Доводи захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є неспроможними.
Більш того, правова позиція захисника ОСОБА_12 викладена в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та правова позиція захисника ОСОБА_8 щодо залишення ухвали слідчого судді про застосування домашнього арешту викладена в письмових запереченнях на апеляційну скаргу є взаємовиключними, оскільки, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов*язаний з утриманням підозрюваного під вартою.

ОСОБА_9 при апеляційному розгляді по суті не заперечував що приймав участь в подіях вмінених йому в підозру, а заперечував фактичні обставини справи.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри, та суворість можливого покарання, колегія суддів не вбачає підстав вважати необґрунтованим посилання слідчого у клопотанні на існування ризиків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, вважає, що клопотання слідчого та апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року скасуванню.

Судова колегія приходить до висновку що прокурором не доведено наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Погоджуючись з доводами прокурора про існування ризиків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України судова колегія вважає, що користуючись авторитетом серед місцевих жителів, приймаючи активну участь у житті селища дійсно здатний здійснювати вплив на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які також проживають з ним в одному населеному пункті та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі.

Проте судова колегія враховуючи вік, стан здоров`я підозрюваного, інвалідність другої групи, наявність утриманців та міцних соціальних зв`язків, належну процесуальну поведінку підозрюваного який не ухилявся від суду, позитивну попередню репутацію ОСОБА_9 та наявність в нього заслуг перед суспільством, а також бойових нагород, вважає ці ризики мінімальними.

Між тим, судова колегія вимушена прийняти до уваги і значний суспільний резонанс у зв`язку з подіями що посягнули на громадський (публічний) порядок, підозра за якими пред`явлена ОСОБА_9 , та те, що внаслідок цих подій загинула людина та кілька людей зазнали тілесних ушкоджень.

Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991 року зазначає, що «Суд визнає, особлива тяжкість деяких злочинів може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попередне ув`язнення по крайній мірі протягом певного часу.

При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в будь-якому випадку в тій мірі, в якій внутрішне право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

Однак цей фактор можливо вважати виправданим та необхідним, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.

Попередне утримання не повинно передувати покаранню у вигляді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.»

Судова колегія вважає обставини даної справи виключними та приходить до висновку що існують умови передбачені п.51 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991 року і зокрема те, що громадський (публічний) порядок в даному випадку дійсно знаходиться під загрозою.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому судова колегія приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті, а саме: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

За наведених обставин, враховуючи вищевикладене та пред`явлену підозру судова колегія не визначає підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави.

Між тим, враховуючи те, що слідчий не конкретизував в своєму клопотанні строк на який слід застосувати у відношенні ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судова колегія враховуючи вимоги ст.219 та ч.4 ст.176 КПК України вважає можливим визначити строк утримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 червня 2017 року включно.
На переконання судової колегії цей строк є достатнім для проведення органами досудового розслідування оперативно-розшукових дій та слідчих дій внаслідок яких будуть усунуті ризики передбачені п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Судова колегія акцентує увагу учасників процесу, що фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.05.2017 року щодо обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.
Винести нову ухвалу якою клопотання слідчого погоджене з прокурором задовольнити.
Застосувати до підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 червня 2017 року включно.
Зобов`язати органи досудового розслідування повідомити родичів підозрюваного про застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4