Справа № 314/1233/15-к
Провадження № 1-кс/314/193/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого

ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Вільнянського району ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Запоріжжя, громадянина України, учня 9-го класу Соколівського НВК, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 березня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 .

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він, вкінці грудня 2014 року в вечірній час, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до сараю, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де руками відсунув фрагмент шиферу на даху сараю, після чого через отвір, що утворився, проник до його приміщення, з підвального приміщення якого викрав металеву драбину, довжиною 2,5 м, вартістю 500 гривень, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище».

Підставою до внесення клопотання стало те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду і незаконно впливати на свідків та потерпілу, тим самим перешкодити кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний, його законний представник та захисник не заперечували щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 на запитання слідчого судді також повідомив, що добровільно звернувся до слідчого з відповідною заявою про передачу підозрюваного ОСОБА_7 йому на поруки, з правами та обов`язками поручителя та наслідками їх невиконання, згідно ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 180, ч. 5 ст. 194 КПК України, ознайомлений.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, законного представника неповнолітнього підозрюваного та самого підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, подане слідчим клопотання неповною мірою відповідає вимогам

ст.ст. 177, 180, 184 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною першою статті 492 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Тобто при вирішенні питання про застосування до неповнолітнього підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя має керуватися положеннями глави 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Як вказує ч. 2 ст. 180 КПК України, при обранні такого запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо). Тобто поручитель, особливо, якщо це стосується неповнолітньої особи, має користуватися у підозрюваного повагою і авторитетом, позитивно характеризуватися у побуті та міг би забезпечити контроль за поведінкою підозрюваного і виконанням покладених на нього обов`язків.

З даних про особу ОСОБА_6 , якого слідчий за погодженням з прокурором просить призначити поручителем неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які досліджені у судовому засіданні, слідчим суддею не вбачається, що вказана особа взагалі заслуговує на довіру, не те що на особливу довіру. Так, з характеристики ОСОБА_6 з місця проживання вбачається, що останній не приділяє достатньої уваги вихованню дітей, постійної роботи не має, у Вільнянському центрі зайнятості на обліку не перебуває, неодноразово запрошувався за засідання виконавчого комітету сільської ради з приводу виховання неповнолітніх дітей. Така характеристика свідчить, що ОСОБА_6 не користується достатньою повагою і авторитетом свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, на думку слідчого судді, не зможе забезпечити дієвий контроль за поведінкою підозрюваного і виконанням покладених на нього обов`язків.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте клопотання не містить викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам.

Зокрема, як у клопотанні, так і під час судового засідання слідчим та прокурором не доведено те, що ОСОБА_7 намагався ухилитися від органів досудового розслідування, будь-яким чином впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Жодного обґрунтування не міститься і щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, з вимоги щодо наявності судимостей вбачається, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того, підозрюваний не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. З характеристики вбачається, що вихованню та навчанню неповнолітнього підозрюваного батьками достатньо уваги не приділяється, хоча він постійно її потребує, є самостійним, працьовитим, але буває нестриманим, агресивним та грубим. Однак лише з наданої характеристики неможливо зробити висновок про схильність ОСОБА_7 до вчинення злочинів.

Твердження сторони обвинувачення про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу, про що зазначено Європейським судом у справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання. Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З матеріалів клопотання слідчий суддя вбачає, що підозрюваний є неповнолітнім, навчається в 9 класі Соколівського НВК, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, згідно з характеристикою потребує лише постійної уваги вчителів та батьків, що у своїй сукупності дає підстави стверджувати про недоведеність стороною обвинувачення наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки слідчим і прокурором не доведено, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає.

Разом з тим, зважаючи, що при розгляді клопотання встановлено, що

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність покладення на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або слідчого залежно від стадії кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 180, 193-194, 492 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Вільнянського району ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або слідчого залежно від стадії кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.03.2015

20.03.2015