Справа № 455/605/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/188/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.240 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальні провадження № 0000475 за апеляційною скаргою з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, судимості немає,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненням на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 8 500 грн. 00 коп.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Речові докази:

- автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель 5511, самоскид-с, 1984 року випуску (а.с.110-116,117,118,120,132 крим.провадження), який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_6 , - конфісковано в дохід держави,

- піщано-гравійну суміш в кількості 6 м3, яка була завантажена на автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель 5511, самоскид-с, 1984 року випуску, вилучену 15.04.2015 року при проведенні огляду ділянки, яка зберігається у філії «Старосамбірський райавтодор» дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (а.с.109,110-116, 121-122, 132 кр. Провад.), - конфісковано в дохід держави.

В апеляційній скарзі з доповненням апелянт просить вирок суду першої інстанції в частині конфіскації в дохід держави речового доказу - автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати, зняти арешт з даного автомобіля та повернути його власнику.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

Доведеність вини та призначене покарання у вигляді штрафу апелянт не оспорює.

Покликається, що по даному кримінальному провадженні безпідставно конфіскували речовий доказ автомобіль, оскільки потерпілим він повністю відшкодував завдану шкоду, а тому не було потреби конфісковувати в дохід держави автомобіль, який є єдиним джерелом доходів його сім`ї, а тому позбавлення сім`ї єдиного засобу доходу поставить їх в становище безробітних, оскільки працевлаштуватися в даний час майже неможливо. Також даний автомобіль використовується на користь громади села Надиби.

Апелянт наголошує, що практика в Старосамбірському районному суді Львівської області по аналогічних ситуаціях не однакова, оскільки у вироку по справі № 455/1401/15-к, кримінальне провадження № 0000325 міра покарання призначена така ж, але автомобіля, який був речовим доказом, знято арешт та його не конфісковано. А тому рішення є не справедливим цій частині внаслідок суворості.

Апелянт в доповненні до апеляції зазначає, що у зв`язку з відсутністю юридичної освіти він не знав, що він як підсудний мав право на кваліфіковано допомогу адвоката, який би міг роз`яснити всі наслідки засудження, зокрема по спеціальній конфіскації автомобіля. До початку судового засідання з адвокатом була укладена угода та сплачені кошти за його допомогу, однак в подальшому адвокат не появлявся та саме його поведінка до того, що в судовому засіданні прийшлось самостійно захищатися.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 в період з квітня по червень 2015 року, діючи умисно з групою осіб за попередньою змовою, спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , засудженими за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.11.2016 року, який на день винесення вироку по даній справі, ще не набрав законної сили, за ч.2 ст.240 КК України, та крім цієї статті ОСОБА_8 ще й за ч.2 ст. 342 КК України, ОСОБА_10 , який засуджений вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.02.2016 року за ч.2 ст. 240 КК України, використовуючи свій автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель 5511, самоскид-с, 1984 року випуску здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - сировини піщано-гравійної, з берегів річки Стрв`яж, неподалік с. Слохині та с. Городовичі на території Старосамбірського району Львівської області, навантаження корисних копалин на автомобіль вчинялося трактором-екскаватором «Zерреlіnе-216» під керуванням ОСОБА_9 , в порушення вимог ст.ст. 4, 6, 14, 16, 17-19 Кодексу України про надра, яка згідно із постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення" відноситься до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, в загальному об`ємі 9 метрів кубічних, відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29.08.2011 №303, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2011 року за №1097/19835, спричинено шкоду навколишньому природному середовищу на суму 1841 гривню 62 копійки.

Заслухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу з доповненням, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з обвинувального акту від 13.04.2016 року у кримінальному провадженні № 0000475 відносно ОСОБА_6 в ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано шкоду в розмірі 1841 грн. 62 коп., потерпілі участі в кримінальному провадженні не беруть, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, арешт на майно не накладався.

В суді апеляційної інстанції були оглянуті матеріали кримінального провадження, зокрема:

- постанова від 20.04.2015 року про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000193 автомобіль марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , 1984 року випуску та піщано - гравійна сировина кубомасою 6 м.куб. та повернення автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, ОСОБА_6 ( а.с.137);

- розписка ОСОБА_6 від 29.04.2015 року про отримання автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , 1984 року випуску на зберігання (а.с.118).

Частиною першою ст. 240 КК України передбачено покарання у виді штрафу від 400 до 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 3 років, або позбавлення волі на то самий строк.

Міра покарання засудженому судом першої інстанції була визначена в межах санкції даної статті та ніким не оскаржується. Однак конфіскація майна, яке належить засудженому, вимогами даної статті не передбачена.

У вироку суду першої інстанції не було зазначено та необґрунтовано підстави для конфіскації речового доказу по справі - автомобіля, адже по даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, ОСОБА_6 було сплачено всю суму збитків, яка становить 1 841,62 грн. про що є квитанція (а.с.130), оцінка вартості автомобіля по справі не проводилася.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було безпідставно конфісковано речовий доказ по справі - автомобіль, який належить обвинуваченому ОСОБА_6 , а тому його апеляційна скарга в частині повернення йому автомобіля підлягає до задоволення.

Щодо покликань апелянта про те, що його право на захист було порушено, то в суді апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що в суді першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 22.11.2016 року була належним чином вручена пам`ятка про його права та обов`язки, про що є розписка, а тому право обвинуваченого на захист порушено не було (а.с. 104), також є заяви ОСОБА_6 від 22.11.2016 року про те, що захист свої інтересів він бере на себе (а.с.93,105 ).

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволити частково.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині вирішення питання щодо речового доказу - автомобіля.

Речовий доказ автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель 5511, тип самоскид-с, 1984 року випуску (а.с.120), який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_6 , - повернути законному володільцю.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: