Справа № 149/422/16-к
Провадження №11-кп/772/250/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000858 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7.12.2015 року за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено покарання

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з 31.12.2015 року до вступу вироку у законну силу із розрахунку день за два.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - утримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати по проведенню дактилоскопічної експертизи в сумі 307 грн. 20 коп.
Вирішено питання з речовими доказами.

Цим же вироком визнано винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 395 КК України, однак судове рішення в цій частині не оскаржувалось.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

5 грудня 2015 року біля 3-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , та керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння чужим майном, таємно, умисно, шляхом відкриття вхідних дверей до підсобного приміщення проник в середину, де на сідалах руками зловив дві курки вагою 5 кг ціною 70 грн. кожна, які поклав за комір своєї куртки, та викравши їх покинув домогосподарство, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 140 грн.
Повторно 30.12.2015 року близько о 22.00 ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийшли до приміщення будинку, що по АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_7 розбив скляну шибку вікна кімнати будинку, через яку ОСОБА_12 проник всередину будинку, після чого відчинив вхідні двері будинку ОСОБА_7 . Зайшовши в приміщення будинку та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_12 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , схопив руками її за волосся і вимагав у такий спосіб від останньої грошові кошти. В цей час ОСОБА_7 наніс їй декілька ударів кулаками в область обличчя, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді двох синців на обличчі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 240 від 31.12.2015 року належать до легких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 відкрито заволоділи грошовими коштами, що належать ОСОБА_13 , в сумі 385 гривень.
Крім того, повторно, 31.12.2015 року о 01.00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийшли до приміщення будинку, що по АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_9 розбив скляну шибку вхідних дверей будинку та відчинивши їх, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 зайшли до веранди будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ногами вибили двері до коридору та проникли всередину будинку, де ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке реально не спричинило шкоду життю, штовхнув її рукою в область грудної клітини, від чого вона впала на підлогу. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 відкрито, незаконно заволоділи грошовими коштами, що належать ОСОБА_15 , в сумі 325 гривень.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить змінити вирок у зв`язку тяжкістю призначеного покарання та зменшити йому термін покарання до п`яти років.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і ніким не оскаржується. Також є вірною кваліфікація дій останнього за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.186 КК України віднесені до категорії тяжких.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, а обставинами, що його обтяжують, визначені ст. 67 КК України, вчинення злочину щодо осіб похилого віку та вчинене особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції окрім вказаного вище правильно врахував те, що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, підстав для пом`якшення покарання не має.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:(підписи)
Згідно з оригіналом. Суддя: