ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро кримінальне провадження № 0000844 від 11.07.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 17.07.2017 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 в кінці лютого 2015 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не вдалося можливим, знаходячись в районі вул. Тверської у м.Дніпро, з невстановленою слідством особою вступив в попередню змову, направлену на фіктивне підприємництво, а саме: придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Згідно досягнутої з невстановленим співучасником злочину змови, ОСОБА_5 повинен був за обіцяну матеріальну винагороду підписати складений та наданий йому невстановленою особою протокол загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Керам - Астарта» (), надалі ТОВ «Керам - Астарта», підписаний колишнім учасником (засновником) підприємства, який був необізнаний про злочинні наміри невстановленої особи та ОСОБА_5 , а лише мав намір змінити реєстрацію підприємства переставши бути учасником та директором відповідно, та домовився із вказаною невстановленою особою про передання майнових прав на зазначену юридичну особу. Згідно до вказаного протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Керам - Астарта» було змінено склад учасників та керівництво підприємства, основні види діяльності, місцезнаходження та затверджено нову редакцію статуту, згідно до якого ОСОБА_5 мав стати одноосібним учасником з часткою у статутному капіталі в розмірі 100 %.
Крім того, згідно досягнутої з невстановленим співучасником злочину змови, ОСОБА_5 , повинен був надати нотаріусу свій паспорт громадянина України, а також картку фізичної особи - платника податків з ідентифікаційним номером, та засвідчивши свою особу, підписати у нотаріуса складений та наданий йому невстановленою особою статут в новій редакції ТОВ «Керам - Астарта», який є установчим документом суб`єкта господарювання, на підставі якого змінюється склад учасників юридичної особи та проводиться її державна перереєстрація і повернути зазначений офіційний документ невстановленому співучаснику злочину, який, в подальшому, після проведення ним державної перереєстрації юридичної особи, повинен був використовувати реквізити придбаного підприємства, з метою прикриття незаконної діяльності у вигляді створення умов для ухилення від сплати податків підприємствам реального сектору економіки.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав свою частину досягнутої з невстановленою особою злочинної змови та передав невстановленій слідством особі за обіцяну матеріальну винагороду, без мети ведення фінансово- господарської діяльності, підписаний ним протокол загальних зборів учасників ТОВ «Керам - Астарта», а також підписаний ним та нотаріально засвідчений ТОВ «Керам - Астарта».

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, за матеріальну винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписавши протокол загальних зборів учасників ТОВ «Керам - Астарта» та нотаріально завірений статут ТОВ «Керам - Астарта» (), на підставі якого створюється юридична особа, і тим самим в порушення вимог:

-статті 57 Господарського кодексу України, згідно з якою, установчими документами суб`єкта господарювання є статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону;

-статті 58 Господарського кодексу України, згідно з якою, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом;

-статті 58 Господарського кодексу України, згідно з якою, підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту;

-статті 58 Господарського кодексу України, згідно з якою, підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства;

-статті 81 Цивільного кодексу України, згідно з якою, юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів;

-статті 87 Цивільного кодексу України, згідно з якою, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками); установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації;

-статті 89 Цивільного кодексу України, згідно з якою, порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її статутних документів закону є підставою для відмови в державній реєстрації юридичної особи;

-статті 92 Цивільного кодексу України, згідно з якою, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом;

-статті 93 Цивільного кодексу України, згідно з якою, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку;

-статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно з якою, державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом;

-статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно з якою, державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;

-статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно з якою, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах;

-статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно з якою, документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати таким вимогам: установчий документ юридичної особи, повинен містити відомості, передбачені законодавством, та відповідати законодавству;

-статті 45 Податкового кодексу України, згідно з якою, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців;

-статті 48 Податкового кодексу України, згідно з якою, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

-статті 64 Податкового кодексу України, згідно з якою, взяття на облік за основним місцем обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів як платників податків та зборів у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей контролюючими органами,

Зареєструвавши 25.03.2015 року на своє ім`я підприємство ТОВ «Керам - Астарта» () та передавши установчі документи вказаного підприємства невстановленому співучаснику злочину для внесення змін в реєстраційні документи підприємства, після проведення перереєстрації вказаного Товариства, отримав суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи про те, що ТОВ «Керам - Астарта» (), всупереч свого статуту та всупереч засадам ведення господарської діяльності після придбання ним буде відображати здійснення товарних і безтоварних операцій на підставі неіснуючих бухгалтерських документів без здійснення реальної господарської діяльності, в тому числі для ТОВ «Спецмонтажтеплострой» () та Комунального підприємства «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради, передав невстановленій слідством особі всі наявні у нього документи стосовно ТОВ «Керам - Астарта» ().

В подальшому, протягом 2015-2017 років підприємство ТОВ «Керам - Астарта» () використовувалось невстановленою в ході досудового розслідування особою, для ведення незаконної діяльності, пов`язаної із наданням юридичним особам послуг з мінімізації податкових зобов`язань, з метою ухилення від сплати податків.

Таким чином, своїми умисними противоправними діями ОСОБА_5 скоїв фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України.

07.08.2017 року між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000844, та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В судовому засіданні прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєному злочині визнав в повному обсязі. Також пояснив, що дійсно 07.08.2017 року між ним і прокурором, в присутності захисника була укладена угода про визнання винуватості і призначено по ній покарання, з яким він погоджується повністю. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченим цілком розуміє права, визначені п. 1, п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ст.ст. 469,470,472 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні встановлені п. 1 6 ч. 7 ст. 474 КПК, - відсутні. Покарання, узгоджене сторонами, відповідає загальним засадам ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором а обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 3 ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.08.2017 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання, у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Вирок згідно зі статтями 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1