Справа № 521/7859/17
Номер провадження:1-кс/521/2433/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0003163 від 26.05.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання вбачається, що 26.05.2015 до Малиновського ВП в м.Одесі надійшли матеріали з прокуратури Малиновського району м.Одеси за заявою ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , самовільно, всупереч установленому законом порядку, вивезла з квартири АДРЕСА_1 , особисті речі ОСОБА_7 .

Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядя (брат матері) ОСОБА_7 , 1939 р.н., що був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_2 . Про смерть ОСОБА_7 їй стало відомо від своєї тітки ОСОБА_8 , оскільки заявниця знаходилась у командировці. Разом із тим потерпіла дізналась, що похоронами займались сусіди померлого.

У березні 2015 ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса ОСОБА_9 з метою надання заяви про вступ у спадщину, оскільки 07.10.2013 ОСОБА_10 склав заповіт, в якому зазначено, що усе своє майно він заповідає ОСОБА_5 . Від нотаріуса потерпілій стало відомо, що в державному реєстрі зареєстровано договір довічного утримання від 20.09.2014, яким ОСОБА_10 передає ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого остання зобов`язується утримувати довічно ОСОБА_10 .

По мінуванню деякого часу стало відомо, що з квартири ОСОБА_10 було вивезено цінні речі померлого, сувеніри, побутову техніку та інше.

В липні місяці 2014 потерпілій стало відомо, що у ОСОБА_10 з 2010 був соціальний працівник, який начебто доглядав його, однак в своєму допиті ОСОБА_5 вказує на той, факт, що жодного разу її дядя про це не повідомляв. Окрім цього жінка повністю допомагала своєму дяді, привозила продукти харчування, гроші, сплачувала його лікування.

Будучи допитаною в якості потерпілої, ОСОБА_5 посилається на той факт, що договір довічного утримання між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є наслідком шахрайських дій з боку ОСОБА_11 , оскільки набувач квартири ОСОБА_6 є донькою соціального працівника ОСОБА_12 , яка здійснювала соціальне обслуговування.

Як вбачається з наданих до заяви документів, укладенню договору довічного утримання передувала довіра ОСОБА_7 , насамперед, до соціального працівника ОСОБА_12 , яка у зговорі зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , знаючи про його тяжку невиліковну хворобу (онкозахворювання), умовила ОСОБА_7 укласти договір довічного утримання з ОСОБА_6 (пенсіонером за віком), яка в свою чергу, зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_7 , та розмір такого утримання складає 1250 грн.

На теперішній час, в рамках кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки є достатні підстави вважати, що у найближчий час вона може бути реалізована іншим особам, що в подальшому потягне за собою тривалий ланцюг оскаржуваних правочинів, та фактично унеможливить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням, а також унеможливіть забезпечення цивільного позову.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав, за необхідне його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

За змістом ст. 170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати, розпоряджатися та/або використовувати певне його майно.

Виходячи з положень ст. 170 ч. 2 арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів , спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи , відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною користування та розпорядження.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1