АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/246/17 Справа № 202/7233/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 00001094 за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року, ухвалений щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
-05.12.2001 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 140 ч.2, 15 ч.1, 185 ч.3, 229-6 ч.1, 185 ч.3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі;
-17.01.2003 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-10.04.2007 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
-16.08.2012 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 396 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2012 року, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначив до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 1900 гривень за рахунок спричиненої матеріальної шкоди, та 1000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави кошти, витрачені на проведення судових експертиз у розмірі 245 гривень 70 копійок і 245 гривень 70 копійок.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за те, що він 26 березня 2014 року, близько 06 години 00 хвилин, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, прибув до гаражу, що розташований між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розігнув металеві листи покриття даху гаражу і через отвір, що утворився, проник у приміщення гаражу, звідки таємно, повторно, з корисних мотивів, викрав перфоратор марки «BOSH» вартістю 700 гривень. Після чого, помітивши, що автомобіль марки KIA SEPHIA д/н НОМЕР_1 , який знаходився у гаражі відчиненим, шляхом вільного доступу проник до салону автомобіля, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав магнітолу марки «Pioner», вартістю 800 гривень, потім знаходячись у салоні вказаного автомобіля відкрив капот, звідки викрав акумулятор марки «Вега» вартістю 400 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 з викраденим покинув приміщення гаражу, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1 900 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого 1900 гривень в рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 1000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди. Однак в порушення КПК України, в мотивувальній частині вказаного вироку не вмотивував, з яких саме підстав він дійшов до висновку щодо часткового задоволення позову, а саме відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 1000 гривень.
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що при ухвалені вироку судом були порушені вимоги кримінально-процесуального закону.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 з вироком суду не погоджується і просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Не погоджується з поясненнями свідків Берегового та ОСОБА_10 , які його впізнали, тому він у суді першої інстанції заявляв клопотання про перевірку його алібі, так як він 26.03.2014 року знаходився на рибалці зі своїми знайомими ОСОБА_11 , який мешкає в м. Новомосковську та з ОСОБА_12 , який проживає у с. Губиниха, Новомосковського району. Крім цього, свідок ОСОБА_13 , яка була допитана судом 25 грудня 2014 року, теж пояснила, що він приїхав до неї додому 25.03.2014 року і залишився в неї ночувати, а поїхав 26.03.2014 року з м. Новомосковська рано вранці у с. Губиниха, тому не міг знаходиться в м. Дніпрі о 6 годині ранку, про що вказують свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_10 . Таким чином, суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_13 , а взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які його обмовляють. Крім того, судом першої інстанції були проігноровані ряд клопотань, які заявлялися ним та його захисником в судових засіданнях, тому вважає, що судом першої інстанції були порушені вимоги кримінально-процесуального закону при винесенні вказаного вироку.
У доповненні до апеляційної скарги наголошує, що у матеріалах справи відсутні аудиозаписи з викривальними щодо нього поясненнями свідків.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурораі заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу і скаргу захисника, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження і ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказах, в тому числі тих, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в апеляційних скаргах та не спростовують письмових матеріалів кримінального провадження.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями потерпілого та свідків.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого вірно кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в період іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, що суд відніс до обставин, що пом`якшують його покарання.
Суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, що при ухвалені вироку судом були порушені вимоги кримінально-процесуального закону - безпідставні та зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку не зазначено, з яких саме підстав суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, а саме відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 1000 гривень не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції мотивував свої висновки тривалістю моральних страждань потерпілого та принципами розумності, виваженості та справедливості відповідно до ст.23 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обгрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: