АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21.04.2017 року у кримінальному провадженні № 0000317 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.153 ч.1, ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21.04.2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.186 ч.2, 153 ч.1 КК України і призначено йому покарання: за ст.186 ч.2 КК України на підставі ст.69 КК України у виді трьох років позбавлення волі, за ст.153 ч.1 КК України - у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України призначено ОСОБА_8 остаточну міру покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Термін відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 18.08.2016 року.

Зараховано ОСОБА_8 в термін відбування покарання період його тримання під вартою в якості запобіжного заходу з 18.08.2016 року по 21 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази по справ.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 550 гривень 25 копійок.

На вказаний вирок суду І інстанції захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляцій скарги.

Кримінальне провадження №11-кп/794/218/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
ЄУН №720/2101/16-к Доповідач: ОСОБА_1
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляції просить суд, вирок районного суду від 21.04.2017 року, щодо його підзахисного скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання ніж передбачено ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; за ст. 153 ч.1 КК України просить суд ОСОБА_8 виправдати; також просить суд зарахувати обвинуваченому у термін відбування покарання період його тримання під вартою з 18.06.2016 року до набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому посилається на те, що призначене його підзахисному покарання за ч.2 ст. 186 КК України за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Вказує на те, що районним судом при призначенні міри покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України враховано ряд пом`якшуючих обставин згідно ст.66 КК України, однак призначено занадто сувору міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, хоча суд мав всі правові підстави за ч.2 ст.186 КК України для застосування вимог ст.69 КК України та призначити меншу міру покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Що стосується правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.153 КК України, вважає що в діях ОСОБА_8 взагалі відсутній склад злочину за вказаною статтею. Зазначає, що між обвинуваченим та потерпілою жодного статевого акту природнім та неприроднім способом взагалі не було. Потерпіла в судовому засіданні відмовилась від обвинувачення за ч.1 ст. 152 КК України. Дане є доказом того, що між нею та обвинуваченим взагалі не відбувалося статевого акту. Також в судовому засіданні 10.04.2017 року потерпіла ОСОБА_9 після проголошення прокурором нового обвинувального акту в своїх поясненнях вказала, що між нею та обвинуваченим статевого акту неприроднім способом проти її волі не було, а все відбувалося добровільно. Також посилається на те, що суд в своєму вироку на підтвердження вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.153 КК України, посилався на ряд судово-імунологічних експертиз. Вказані письмові докази були ретельно дослідженні в судовому засіданні, однак жодної правової оцінки їм не надано, що є грубим порушенням вимог КПК, який вимагає при ухваленні вироку також враховувати обставини, які виправдовують обвинуваченого. Обвинувачення за даними кримінальними правопорушеннями ґрунтується лише на показах потерпілої, що є недопустимим та не може ставитися у вину обвинуваченому, оскільки крім її слів взагалі нічим не підтверджується.

Також вважає, що в діях його підзахисного відсутня обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так як згідно висновку токсикологічної експертизи крові від 20.08.2016 року в обвинуваченого етиловий спирт не виявлено.

Адвокат ОСОБА_7 , який також діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ст.153 КК України визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину; визнати винним його підзахисного за ч.2 ст.186 КК України, призначити йому покарання за цим законом та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк; також просить суд зарахувати обвинуваченому у термін відбування покарання період його тримання під вартою з 18.06.2016 року до набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_7 обґрунтовує аналогічними доводами, які в своїй апеляції наводить адвокат ОСОБА_6 . Крім цього, адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що обвинувальний акт та вирок районного суду дублюють повідомлення про підозру ОСОБА_8 , тобто особі було пред`явлено не конкретне обвинувачення. Крім того посилається, на те, що під час судового розгляду, показання потерпілої були суперечливими та не узгоджувалися між собою. В ході судового розгляду не здобуто доказів того, що між потерпілою та обвинуваченим були статеві зносини, та цей факт спростовується рядом досліджених доказів та експертиз, які всупереч ст.374 КПК України, судом першої інстанції не взято до уваги, проігноровано та не зазначено мотивів неврахування. Що стосується призначеної міри покарання за ст. 186 ч.2 Кк України його підзахисному вважає, що суд призначив його надто суворо та не врахував ряд обставин та думки потерпілої при призначенні покарання, так судом не враховано те, що потерпіла не має жодних претензій до ОСОБА_8 , про що вона повідомила в ході розгляду і він повністю відшкодував спричинену їй шкоду. Крім того, судом не враховано, що обвинувачений є молодою людиною, раніше не судимий, позитивно характеризується, що він перебував під вартою під час слідства та суду і вже усвідомив неправильність своїх дій, і вже поніс достатнє покарання за вчинене ним. Вважає, що можливе виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання у виді позбавлення волі і суд міг прийняти рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги повністю та просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважає, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги адвокатів обвинуваченого як необґрунтовані без задоволення, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила задовольнити подані апеляційні скарги, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вироку районного суду, ОСОБА_8 18 серпня 2016 року приблизно о 01 годині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливі мотиви направлені на особисте збагачення, перебуваючи на подвір`ї господарства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , застосовуючи фізичне насильство до потерпілої, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Нокіа-113», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 200 гривень, із стартовим пакетом мобільного оператора «МТС», на рахунку якого були гроші в сумі 18 гривень. Далі ОСОБА_8 шляхом вільного доступу зайшов до житлового будинку ОСОБА_9 , де відкрито заволодів її грошима в сумі 900 гривень. Таким чином, потерпілій було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1118 гривень.

Після чого, 18 серпня 2016 року приблизно о 01 годині 20 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку по АДРЕСА_2 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприродним шляхом із застосування щодо потерпілої фізичного насильства, вступив з ОСОБА_9 в орогенітальний статевий акт проти її волі.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у грабежі поєднаного із насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, повністю доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом, їм дана вірна юридична оцінка і не оспорюється захисниками обвинуваченого в поданих апеляційних скаргах та іншими учасниками судового провадження.

А тому, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин і не наводить доводи на підтвердження тих висновків, які не оспорювалися в апеляційних скаргах.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі, перевірених судом в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст.374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення покладених в основу прийнятого судового рішення доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , в тій частині, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, через неправильну оцінку доказів, неповноту судового розгляду, а також через те, що в основу ухваленого вироку судом покладено не факти, а припущення.

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню.

Так, судом досліджено всі обставини справи: допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання захисників обвинуваченого про те, що судом була допущена неповнота та однобічність в досліджені доказів, були порушення норм кримінального процесуального закону під час судового розгляду та вирок суду ґрунтується на припущеннях, а не на фактах.

Доводи захисників обвинуваченого в апеляційних скаргах про те, що ОСОБА_8 не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції повністю підтвердила обставини вчиненого відносно неї насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом та зазначила, що 18.06.2016р. пізно вночі вона перебувала в своєму житловому будинку в с.Слобода Новоселицького району, коли побачила як під`їхала біла машина. Далі вона почула як хтось стукав у двері і на подвір`ї помітила ОСОБА_8 . Вона вийшла на подвір`я та почала кричати на ОСОБА_8 , щоб він ішов геть, але той вхопив її за руку. В цей час вона зателефонувала своїй мамі, однак обвинувачений скрутив її руку та забрав мобільний телефон і поклав собі в кишеню. Він був дуже агресивний та відчувалося, що він був в стані алкогольного сп`яніння, штовхав її руками по тілу, щоб вона йшла в напрямку до будинку. В будинку ОСОБА_8 почав її штовхати в іншу кімнату, яка розташована по коридору зліва від входу, де зняв із неї одяг та далі заштовхав в наступну кімнату, де повалив на ліжко. Вона в цей час кричала та плакала, відштовхувала його від себе, просила його нічого не робити, однак він проти її волі вступив з нею в статевий акт орогенітальним способом. Далі він її відпустив, сів в машину та поїхав. Вона одразу після цього пішла до своєї мами та розповіла її про те, що трапилося, а та зателефонувала до її сина ОСОБА_14 . Коли приїхав її син, то вона йому також про все розповіла. До ранку вона із мамою плакали в неї в будинку, а вранці зателефонувала в поліцію.

Крім того, свідок ОСОБА_11 , який є сином потерпілої в суді 1 інстанції підтвердив показання потерпілої, додавши, що 17 серпня 2016 року приблизно о 22 годині до нього приїхали ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , які заходили тільки в коридор будинку та першу кімнату, яка розташована ліворуч, де проходив ремонт, у спальню вони не заходили. Коли вони втрьох вживали алкоголь в саду, ОСОБА_8 відлучився десь на годину, сказавши що їде оглядати сад. Приблизно через 30 хвилин після того, як повернувся ОСОБА_8 , він попросив останнього відвести його додому, однак той його до самого дому не підвіз. Коли він йшов дорогою додому, то дзвонила його баба і казала, що мама плаче. Після того, як він прийшов додому, то побачив свою маму, яка плакала і розказувала, що приїжджав ОСОБА_8 , крутив їй руки, повалив маму на ліжко та вступив із нею в статевий зв`язок без її згоди.

Свідок ОСОБА_12 в районному суді показав, що потерпіла є його односельчанкою. Його запросили в якості понятого під час слідчого експерименту із обвинуваченим. ОСОБА_8 розповідав, як він стукав у двері, як потерпіла відчинила йому, як він затягнув її у другу кімнату, як вимагав гроші та зґвалтував. Також розповідав як положив її на ліжко, та де відбувався сам статевий акт. Обвинувачений на слідчому експерименті на його погляд стурбованим не був. Відтворення подій відбувалося у домогосподарстві потерпілої ОСОБА_9 у с.Слобода Новоселицького району.

Свідок ОСОБА_13 в суді 1 інстанції дала покази, що потерпіла є її донькою. Приблизно о 01 годині 30 хвилин до неї подзвонила донька та сказала, «ключі і телефон», більше нічого не казала її голос був сильно збуджений. Приблизно через одну годину донька прийшла до неї додому заплакана і розказала, що до неї прийшли кум її сина та його товариш. Вони пили спиртні напої, а після того як вона накричала на них, то її син разом з ними поїхали в сад. Коли до її дому повернувся обвинувачений, то він затягнув дочку у хату та вчинив зґвалтування. У доньки було дуже багато синяків на ногах та руках, яких до того в неї вона не бачила. Дочка перебувала до ранку в неї, де вони сиділи та плакали.

Вищенаведеним поясненням потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підстав недовіряти немає, оскільки вони послідовні та узгоджуються між собою, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було встановлено підстав, з яких потерпілі та свідки могли б обмовляти обвинуваченого.

Колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи захисників обвинуваченого про те, що кримінальне провадження відносно нього, за обвинуваченням його у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України було розглянуто неповно та однобічно та відсутні докази його вини.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, були допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові матеріали кримінального провадження, розглянуті клопотання учасників судового процесу, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг захисників обвинуваченого про те, що розгляд справи судом було проведено неповно та однобічно.

Всі письмові докази, які були досліджені під час судового розгляду є послідовними, узгоджуються між собою, не містять протиріч та взаємно доповнюють один одного.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілих та свідків відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або містять протиріччя, колегією суді не встановлено.

Безпідставними на думку колегії суддів, є й апеляційні доводи захисників обвинуваченого про те, що проведеними експертизами по справі спростовано причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, а суд 1 інстанції не дав їм відповідної оцінки.

З висновку дактилоскопічної експертизи №1644-к від 11.10.2016 року убачається, що виявлений на верхній частині поверхні спинки ліжка в кімнаті АДРЕСА_3 під час огляду місця події від 18.08.2016 року відпечаток пальця під номером 8 був зроблений великим пальцем правої руки ОСОБА_8 (Т.1 а.п.59-62)

З висновку судово-медичної експертизи №1242 ст від 31.08.2016 року було встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 на тампоні-змиві з його статевого члена виявлена слина. При дослідженні мазків-відбитків із вищевказаного тампону знайдено епітеліальні клітини, невелика частина яких відповідає будові букального епітелію (ротовий епітелій). Знайдено дві клітини, ядра яких містять мітку жіночої генетичної статі. (Т.1 а.п.43)

З висновків судово-медичних експертиз №1239 ст від 02.09.2016 року та №1520 д від 26.10.2016 року було встановлено, що при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: - синці: по внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині; по тильній поверхні 1 -го пальця лівої кисті; по тильній поверхні 2-ї п`ясткової кістки з переходом на тильну поверхню 2-го пальця; в проекції внутрішньо-нижнього квадранта лівої молочної залози; по середньо-ключичній лінії зліва в проекції 6-7- го ребер, в кількості 3-х; по внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, в кількості 2-х; по внутрішній поверхні лівого стегна у верхній, середній та нижній третина в кількості 7-ми; по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині; по задній поверхні лівого стегна в середній третині, в кількості 3-х; по задній поверхні лівої гомілки в середній третині, в кількості 2-х; по боковій поверхні правої гомілки в верхній третині; крововиливи на слизовій оболонці присінку піхви та залишках дівочої пліви. (Т.1 а.п.45-46)

Дані висновки експертиз районним судом було досліджено в судовому засіданні, дано відповідну оцінку у вироку, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки вони встановлюють наявність характерних для зґвалтування тілесних ушкоджень на тілі потерпілої, відбитка пальця обвинуваченого на ліжку, де відбулося зґвалтування, а також слини на статевому органі ОСОБА_8 , що повністю узгоджується із іншими належними та допустимими доказами по справі, зокрема показаннями потерпілої та свідків сторони обвинувачення, які судом 1 інстанції обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

З огляду на наведене, всупереч доводам апеляційних скарг захисників обвинуваченого про непричетність до інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України та належним чином вмотивував і обґрунтував прийняте рішення.

Обґрунтовано, на думку колегії суддів, суд 1 інстанції дав критичну оцінку показам свідка ОСОБА_15 , оскільки його показання спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів по справі та суперечать їм, окрім того він являється зацікавленою особою по справі, як родич обвинуваченого, а також показанням свідка ОСОБА_16 , яка є дівчиною обвинуваченого, оскільки сам факт статевих відносин між нею та обвинуваченим 17.08.2016 року, не виключає факт скоєння ОСОБА_8 злочину.

Посилання апелянтів на те, що оскільки судово-імунологічними експертизами не було виявлено ні сперматозоїдів, ні крові на змивах рук, одязі, постільній білизні, а це, на думку апелянтів, свідчить про відсутність статевих зносин, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані доводи повністю спростовуються іншими проведеними по справі експертизами, які районним судом було досліджено, дано відповідну оцінку і покладено в основу обвинувального вироку. Більше того, колегія суддів вважає, що факт відсутності слідів крові та сперми ніяким чином не свідчить про відсутність зґвалтування потерпілої, оскільки статевий акт із потерпілою міг бути і без виділення сперми, про що вказувала потерпіла під час її допиту. А відсутність слідів крові, свідчить про те, що ні потерпілій, ні обвинуваченому не було спричинено таких ушкоджень, від яких могла з`явитися кров. Дані судження повністю підтверджуються проведеними по справі судово-медичними експертизами.
Отже, підстав для задоволення апеляційних скарг захисників, в частині скасування судового рішення із закриттям кримінального провадження за ч.1 ст.153 КК України, колегія суддів не вбачає.
Що стосується апеляційних вимог захисників в частині необґрунтованого призначення надто суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, яке не відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є тяжким, умисним, корисливим, закінченим, в результаті якого потерпілій було спричинено матеріальну шкоду на суму 1118грн.; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, є особою молодого віку, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 судом було визнано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнано те, що обвинувачений вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував завданий збиток.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням вищевказаних обставин, зокрема й тих, на які посилаються апелянти, достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, при визначенні його міри, районний суд вірно, на думку колегії суддів застосував положення ст.69 КК України, призначивши справедливе покарання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України не має, як і не має підстав для звільнення останнього від відбування призначеного судом покарання на підставі ст.75 КК України.
Апеляційні доводи захисників обвинуваченого про те, що судом помилково було враховано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , оскільки згідно висновку токсилогічної експертизи від 20.08.2016р. в крові ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлено, на думку колегії суддів є такими, що не заслуговують на увагу, так як сам обвинувачений та свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_11 підтвердили факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 перед скоєнням злочину.

В той же час, у зв`язку з внесенням змін до ст.72 КК України, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.153 ч.1, ст.186 ч.2КК України в частині зарахування обвинуваченому в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення змінити.

На підставі ст.72 ч.5 КК України в редакції до 21.06.2017 року зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 18.08.2016 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя _________________________В.П. Давній
Дата завірення копії 13.07.2017р.