АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 637/401/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1255/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
- 26.03.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України до 2 років іспитового строку;
- 11.07.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 21.10.2014 року вирок Шевченківського районного суду змінено в частині зменшення покарання до 1 року 6 місяців позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін, звільнений за відбуттям строку покарання 23.10.2015 року;
- 15.09.2014 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 22.09.2016 року скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_10 засуджений:
-за ч. 1 ст.357 КК України до 2 років обмеження волі;
-за ч. 2 ст.185 КК України до 3 років позбавленні волі;
-за ч. 3 ст.185 КК України до 4 років позбавленні волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначене покарання - 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднана невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року у вигляді шести місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_7 призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Згідно вироку, ОСОБА_7 09 березня 2016 року близько 02.00 години, перебуваючи у будинку потерпілої ОСОБА_11 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що в кишені зимової куртки чорного кольору потерпілої знаходиться банківська картка, маючи умисел на таємне заволодіння нею, скориставшись тим, що ОСОБА_11 відпочиває, таємно викрав з кишені її зимової куртки пластикову банківську картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , що належить потерпілій з магнітним носієм інформації, яка є офіційним документом майнового характеру та надає особі право для отримання соціальних виплат на утримання новонародженої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим суттєво порушив реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілої ОСОБА_11 , пов`язаних з отриманням коштів, призначених на утримання новонародженої дитини.
Продовжуючи свої злочинні дії, в період часу з 13 по 14 березня 2016 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи пін-код до пластикової банківської картки, маючи корисливий мотив, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, а саме грошима, що належить ОСОБА_11 та призначені для утримання її доньки, скориставшись чотири рази електронним програмно-технічним комплексом для здійснення автоматизованих операцій з видачі грошових коштів банкоматом АТМ 5847, розташованим у приміщенні магазину «Удачная покупка» у смт Шевченкове Харківської області, заволодів грошовими коштами у сумі 3 400 гривень.
У цей же період часу, скориставшись два рази електронним програмно-технічним комплексом для здійснення автоматизованих операцій з видачі грошових коштів банкоматом АТМ 8306, розташованим у приміщенні магазину «Чумацький Віз» в смт Шевченкове Харківської області, ОСОБА_7 повторно заволодів грошовими коштами в сумі 8 000 гривень.
Окрім того, перебуваючи на вулиці Привокзальна в м. Харків 14 березня 2016 року близько 02.00 години, скориставшись три рази електронним програмно-технічним комплексом для здійснення автоматизованих операцій з видачі грошових коштів банкоматом АТМЕХРRES/1 ОСОБА_7 повторно заволодів грошовими коштами в сумі 750,00 гривень, тобто таємно викрав гроші ОСОБА_11 на загальну суму 12 150 гривень, після чого розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, ОСОБА_7 на початку квітня 2016 року у вечірній час, більш точної дати та часу вчинення кримінального злочину під час судового слідства не встановлено, повторно маючи умисел, на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території ТОВ «Шевченківська агротехніка», розташованого за адресою: вулиця Шевченка, 84 в смт Шевченкове Харківської області, підійшов до приміщення контори, де застосовуючи свою фізичну силу, вирвав засув із замикаючого пристрою врізаного замку вхідних дверей, проникнувши до приміщення, де в одному з кабінетів знайшов сокиру, за допомогою якої вирубав отвір у дверях кабінету сторожки та відкривши двері потрапив до середини приміщення сторожки таємно викрав бензопилу марки «Makita» моделі DCS 4300і, яка належить ОСОБА_13 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток, який згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 5256 від 24.05.2016 року складає 2 815, 31 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. В обґрунтування посилається на те, що ні органом досудового слідства, ні судом першої інстанції при розгляді справи не встановлені дані про його особу, а саме те, що він є інвалідом з дитинства і страждає на психічно розумову відсталість, а тому є недієздатним та не має права підпису. Також зазначає, що судом розглянуто кримінальне провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України, проте потерпіла ОСОБА_14 не приймала участь в судовому розгляді, відмовилась від участі,а це є підставою для закриття провадження справи за приватним обвинуваченням. Вважає , що його захист не був належно забезпечений захисником ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджує докази , що не досліджувались судом першої інстанції , у випадках , визначених цією статтею. Докази обставин скоєння злочинів, викладених в обвинувальному акті та винуватості ОСОБА_7 в їх вчиненні судом першої інстанції не досліджувались відповідно до правил ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження , зокрема й обвинуваченого та його захисника.
Доводи обвинуваченого щодо необхідності закриття провадження у формі приватного обвинувачення через неявку потерпілої ОСОБА_11 відсутність її письмової заяви, колегія суддів вважає безпідставними.
Кримінальне правопорушення, скоєне щодо потерпілої ОСОБА_11 не охоплюється переліком , що міститься у ст. 477 КПК України. Про небажання приймати участь в судовому розгляді потерпіла повідомляла суд першої інстанції письмово ( а.с. 156, 206) .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про його недієздатність спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи №555 від 19.07.2016 року, що він ознак психозу чи слабоумства не виявляє, виявляє легку розумову відсталість, в період вчинення кримінальних правопорушень міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових мір медичного характеру не потребує( а.с. 196-198).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 було забезпечено правову допомогу захисника ОСОБА_8 .
В суді апеляційної інстанції він підтвердив, що мав можливості спілкування із адвокатом , в суді першої інстанції вільно спілкувався та узгоджував лінію захисту.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів автора апеляції про порушення його права на захист.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкого ступеня.
Судом враховано конкретні обставини вчинення злочинів, повторність та вчинення їх в період випробування з іспитовим строком , визначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий за умисні злочини, не працює.
Обтяжуючими обставинами суд визнав рецидив злочинів, в якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття та сприяння органам досудового слідства.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому остаточне покарання немає.
Колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що просить обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.
Колегія суддів вважає необхідним відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 1 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 1 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим(ми), який(які) тримається(ються) під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий-суддя:

Судді: