Провадження № 1-кс/201/9056/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою. В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що у провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000557, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2015 за фактом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.
Згідно з доводами скарги, 05.08.2015 на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2015, постановлених на підставі клопотання старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , було проведено обшук житлового приміщення (квартири), яку заявниця наймає за договором оренди, за адресою: АДРЕСА_1 та належного їй автомобіля Mercedes-Benz Е320 CDІ, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час обшуку було вилучено особисті банківськи картки, видані на ім`я заявниці КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 № НОМЕР_11 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» - всього 11 шт.; грошові кошти в сумі 65 грн.; ноутбук SAMSUNG NP-R - 1 шт.; мобільний телефон SAMSUNG G7102 Galaxy Grand 2 Duos; мобільний телефон LG; ключі від автомобіля Mercedes-Benz 320 DI, д.н.з. НОМЕР_12 ; свідоцтво про реєстрацію т/з автомобіля Mercedes-Benz 320 DI, д.н.з. НОМЕР_1 . Всі ці речі, за твердженням заявника, являються її особистою власністю, що підтверджується іменними банківськими картками, чеком та договором про надання карткового кредиту на придбання мобільного телефону SAMSUNG G7102 Galaxy Grand 2 Duos від 14.05.2015p., свідоцтвом про реєстрацію т/з, яке видане на її ім`я, про що зазначено було навіть в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку даного авто.
11 серпня 2015 року заявник звернулася до прокуратури м. Дніпропетровська із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, але 09 вересня 2015 року отримала відповідь, зі змісту якої їй фактично відмовлено в поверненні її майна.
У зв`язку з наведеним, заявник просить визнати бездіяльність старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна протиправною та зобов`язати його негайно повернути їй зазначене майно.
Судом на 25.09.2015, 30.09.2015 та 06.10.2015, призначалося проведення судових засідань, але прокурор у судові засідання не з`явився, натомість від старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 до суду надійшла письмова заява, в якій він просить залишити скаргу без розгляду у зв`язку з тим, що досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000557 завершене та обвинувальний акт по цьому провадженню направлений до суду в порядку ст.32, 291 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України судовий процес технічними засобами не фіксувався.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку.
Судом встановлено, що у провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження № 0000557, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2015 року за фактом злочину, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України, під час розслідування якого були проведені вищезгадані обшуки із вилученням зазначеного майна.
Згідно до супровідного листа від 30.09.2015, розслідування цього провадження завершене, обвинувальний акт, складений за наслідками цього розслідування та реєстр матеріалів досудового розслідування на підставі ст.ст. 32, 291 КПК України направлено до суду.
З огляду на приписи п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, відповідні бездіяльність або рішення прокурора, слідчого можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Проте, враховуючи, що при розгляді скарги встановлено, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження завершено, вимоги скарги в даному провадженні задоволенню не підлягають.
Згідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, приймаючи до уваги наведені приписи законодавства та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись 38, 220, 223, 303, 307, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого вчинити певні дії відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1