Справа № 461/758/17
Провадження № 1-кс/461/685/17
Галицький районний суд м.Львова
УХВАЛА
06.02.2017 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ТзОВ «Танго Тревел» - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Танго Тревел» на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
Скаржник вважає, що скаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки слідчим не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин, що підлягають доказуванню.
Крім цього, скаржник стверджує, що з часу початку досудового розслідування, слідчим всупереч ст.9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, в ході досудового розслідування слідчим не було отримано пояснень від потерпілого, не було встановлено та допитано особу ОСОБА_6 .
З врахуванням наведеного, скаржник просить скаргу задоволити.
У судовому засіданні представник скаржника ТзОВ «Танго Тревел» - ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задоволити.
Старший слідчий СВ Галицького відділу поліції ГУ національної поліції у Львівській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявною у матеріалах справи телефонограмою. Клопотання про відкладення чи про розгляд скарги у його відсутності до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представника скаржника ТзОВ «Танго Тревел» - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області 06.09.2016 р. розпочато досудове розслідування. Однак, під час досудового розслідування в діях ОСОБА_7 не було встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а факти зазначені в заяві ТзО «Танго Травел» не знайшли свого підтвердження.
Відтак, слідчим було прийнято рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження.
Як з`ясовано у судовому засіданні, з оскаржуваною постановою скаржник не погоджується, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, а висновки не відповідають обставина кримінального провадження.
Слідчий суддя погоджується із таким твердженнями скаржника, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.91 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Однак, в порушення вимог діючого законодавства, слідчий не провів усіх необхідних слідчих дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.
Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Однак, як вбачається із постанови старшого слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 23.10.2016 р., то така не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто, слідчим не вмотивовано в постанові про закриття кримінального провадження, чому без встановлення особи ОСОБА_6 , без її допиту, як свідка в даному кримінальному провадженні слідчий зробив висновок про відсутність в її діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Таким чином, аналіз наданих до суду матеріалів свідчить про те, що слідчим постанову про закриття кримінального провадження було винесено передчасно, без проведення необхідних заходів для встановлення істини по справі.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим у судове засідання не заявився, пояснення на підтримання винесеної постанови про закриття кримінального провадження не надано, а також не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 06.09.2016 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, зокрема без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а також не проведено інших слідчих дій, в яких могла б виникнути необхідність у ході досудового розслідування, а тому підлягає до скасування.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1