УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий) про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження нерухомим майном, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6376366), котра на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 21.11.2012 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 233 КК України.
Слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_5 працюючи начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, протягом 2007 року, діючи умисно в порушення в порушення п.п. 17, 18, 19 Методики оцінки майна затвердженої Постановою Кабінету Міністрів від 10.12.2003, ст. 12, 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та норм Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, затвердженого наказом Фонду Державного майна України від 31.08.2004 №1800, діючи умисно, під час продажу державного пакету акцій ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», здійснив незаконну приватизацію державного майна, тобто приватизацію майна шляхом заниження його вартості на суму 5 162 940 грн., через визначення її у спосіб не передбачений законом та використання підробленого приватизаційного документу, що призвело до незаконної приватизації майна держави в великих розмірах.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді штрафу від двадцяти п`яти тисяч до тридцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №93294497 від 31.07.2017, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має у приватній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6376366).
Беручи до уваги викладене, а також, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу з конфіскацією майна або без такої, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного шляхом заборони відчуження та розпоряджатися майном, оскільки є підстави вважати, що дане майно може бути відчужене, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Прокурор клопотання підтримав.
Захисника ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 від 04 серпня 2017 року розглянуто аналогічне клопотання слідчого, у задоволенні якого відмовлено. Ухвала набрала законної сили.
ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_7 від 04 серпня 2017 року № 569/11988/17 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000009 від 21.11.2012 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 233 КК України про накладення шляхом заборони відчуження та розпорядження нерухомим майном, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6376366), котра на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 . Слідчий суддя відмовила у задоволенні клопотання, оскільки в судовому засіданні слідчий не надав жодного доказу, які підтверджували б наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно та не надав документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання та не надав жодних пояснень з приводу внесеного клопотання.
Орган досудового розслідування не скористався правом апеляційного оскарження згаданої ухвали слідчого судді від 04 серпня 2017 року, в апеляційному порядку її не оскаржив. Ухвала набрала законної сили і відповідно до ст. 370 КПК України, вона є обґрунтованою і законною.

Слідчий, під час розгляду даного клопотання, підтвердив, що клопотання яке розглядалось слідчим суддею ОСОБА_7 є ідентичним клопотанню яке розглядається на даний час.
Так як існує рішення суду про той же предмет і з тих же підстав, яке на момент розгляду клопотання є чинним, інших підстав для задоволення клопотання орган досудового слідства суду не надав, тому в задоволенні клопотання слід відмовити..

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000009 від 21.11.2012 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 233 КК України про накладення арешту на майно, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6376366), котра на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1