Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Тандира О.В.,
секретаря Лиги Л.М.,
з участю прокурора Шабанова Є.С.,
потерпілого ОСОБА_1,
законного представника підсудного ОСОБА_3,
начальника служби у справах дітей Макарівської РДА ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу по обвинуваченню:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацючого, допризовника, раніше не судимого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, неодруженого, непрацюючого, військовозобовязаного, раніше не судимого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_8, у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 304 ч. 1 КК України, -
На початку квітня 2010 року, точної дати слідством не встановлено, близько 19 години в приміщенні Будинку Культури, що в смт. Макарів Київської області по вул. Фрунзе, 63, ОСОБА_6, достовірно знаючи, що ОСОБА_5, є неповнолітнім, запропонував йому вчинити відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Нокіа-6233», що належав ОСОБА_1, на пропозицію якого ОСОБА_5 погодився.
В подальшому, в той же день близько 22 години в приміщенні Будинку Культури, що в смт. Макарів Київської області по вул. Фрунзе, 63, ОСОБА_6, за попередньою змовою з ОСОБА_5, близько 22 години, реалізуючи злочинний намір на вчинення грабежу в районі с. Северинівка Макарівського району Київської області, на відстані 100 м від автодороги Київ-Чоп, з корисливих мотивів, відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого, заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа-6233» вартістю 800 гривень, та грошима в сумі 2 гривні, що належали ОСОБА_1, при чому ОСОБА_6, своєю присутністю, сприяв вчиненню злочину подавивши волю потерпілого до опору.
Таким чином ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків на загальну суму 802 грн.
Підсудний ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що на початку квітня 2010 року, точної дати не пам'ятає, він поїхав до смт. Макарів. Близько 17 години він зустрів ОСОБА_6, після чого вони разом пішли в інтернет-клуб що розміщений в Будинку культури в центрі смт. Макарів, щоб пограти в компютерні ігри. Зайшовши в приміщення будинку культури побачили знайомого ОСОБА_1, почали втрьох грати в ігри, що тривало протягом 2 годин. В той час коли вони грали в ігри на комп'ютері, ОСОБА_6, запропонував йому забрати мобільний телефон у ОСОБА_1, на яку він спочатку відмовився, але потім погодився. Потім ОСОБА_1, запропонував їм їхати до нього в село та погуляти там, на що вони погодилися. Після цього вони пішли до автостанції та на маршрутному таксі доїхали на 51 км автодороги Київ-Чоп в с. Калинівка Макарівського р-ну Київської обл., а потім на попутному транспорті доїхали до повороту в с. Северинівка, близько 22 години. Пройшовши по дорозі в напрямку села від повороту близько 100 м, ОСОБА_6 проходячи з лівої сторони біля нього сказав, щоб він відібрав мобільний телефон марки «Нокіа-6233» чорного кольору у ОСОБА_1, Після цього він правою рукою захватав за шию ОСОБА_1, та повалив його на дорогу, потім відтягнувши його з дороги на поле він упав на нього, при цьому він тримав його рукою та не відпускав. Потім ОСОБА_1, запитав, що вони хочуть від нього і він сказав, щоб той віддав їм свій мобільний телефон. ОСОБА_1, злякався та відразу віддав свій мобільний телефон, попередньо витягнувши із телефону сім карту мобільного оператора «Київ-стар», а також гроші в сумі 2 гривні. Коли ОСОБА_1 віддав телефон та гроші він його відпустив і той пішов в напрямку села, а вони пішли до автодороги Київ-Чоп, щоб доїхати додому. По дорозі ОСОБА_6, витяг із мобільного телефону акумуляторну батарею і положив собі в кишеню, а мобільний телефон віддав йому для користування замість того, що колись у нього взяв покористуватися. В травні 2010 року даний телефон він загубив, але де саме він не знає.
Підсудний ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що в квітні 2010 року коли він разом із ОСОБА_5, помітили у ОСОБА_1, мобільний телефон то у нього виник умисел на його заволодіння, після цього, перебуваючи в будинку культури по вул. Фрунзе в смт. Макарів Київської області, він запропонував ОСОБА_5, знаючи про те, що він є неповнолітнім, відкрито заволодіти мобільним телефоном марки «Нокіа-6233» чорного кольору. ОСОБА_5 спочатку відмовився а потім погодився на його пропозицію. Після цього ОСОБА_1, запросив їх гуляти до нього в село, на що вони погодилися. Коли вони доїхали до перехрестя в с. Северинівка, близько 22 години вони пішли пішки до села. Пройшовши близько 100 м від перехрестя ОСОБА_5 накинувся ззаду на ОСОБА_1, схопив його за шию правою рукою та повалив на землю. ОСОБА_1 злякався та почав просити, щоб його відпустили, але в цей час ОСОБА_5 зажав його ногами на узбіччі дороги та почав вимагати у нього мобільний телефон, при цьому погрожуючи застосувати насильство. В цей час він стояв і спостерігав за тим що відбувається, не допомагав ОСОБА_5, тому що вирішив, що той сам справиться. Тоді ОСОБА_1, сказав, що віддасть телефон, тільки щоб ми відпустили його. Після цього ОСОБА_5, відпустив ОСОБА_1, вони встали та ОСОБА_1 віддав в руки ОСОБА_5 свій мобільний телефон, при цьому вийняв свою сім карту мобільного оператора. Богдан був дуже наляканий. Він ще сказав, щоб той дав йому 2 гривні на дорогу, після чого ОСОБА_1, дав гроші та сказав, щоб вони залишили його в спокої. Вони відразу розвернулися та пішли в напрямку автодороги Київ-Чоп, щоб добратися додому. По дорозі ОСОБА_5 сказав, що мобільний телефон залишить собі, віддавши мені акумуляторну батарею та обіцяв вподальшому віддати ще 100 грн. Таким чином вони розділили між собою майно здобуте злочинним шляхом. В подальшому ОСОБА_5, дав йому 50 гривень, коли саме він не памятає.
Крім показів підсудних, винність їх доведена та стверджується:
-показами потерпілого ОСОБА_1, який в судовому засіданні пояснив, що в квітні 2010 року, точної дати він не памятає, він поїхав в смт. Макарів щоб пограти в ігри на компютерах. Коли він грав в ігри в Макарівському Будинку Культури близько 17 години в зал зайшли його знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Вони хотіли пограти в ігри на компютерах і приєдналися до нього. Вони разом пограли в ігри. Після чого вони втрьох поїхали до нього в село. Приїхавши на перехрестя автодороги Київ-Чоп та дороги в с. Северинівка близько 22 години вони пішли пішки до села, відійшовши від перехрестя близько 100 м він йшов трохи попереду, а ОСОБА_6 ОСОБА_6, та ОСОБА_5, ззаду і в якийсь момент він відчув як на нього хтось накинувся на спину, зватив за шию і повалив на асфальт. Коли він побачив, що це був ОСОБА_5, він злякався та почав просити ОСОБА_6, щоб той його забрав від нього та залишив в спокої, але останній сказав, що він не буду чіпати їх. А в цей час ОСОБА_5 ,відтягнувши його на траву, що на узбіччі автодороги, прижав його до землі ногами та руками і не відпускав, він злякався та почав проситися та плакати, щоб вони його відпустили і запитав їх, що вони від нього хочуть, на що ОСОБА_5 відповів, щоб він віддав їм свій телефон, тоді вони його відпустять, а якщо ні то побють його. Після цього він сказав, щоб відпустили його і він віддасть телефон. Як його відпустив ОСОБА_5, і він встав на ноги, він витяг із кишені свій мобільний телефон марки «Нокіа-6233», витяг із нього свою сім карту мобільного оператора «Київ-стар» та віддав його ОСОБА_5. Потім ОСОБА_6, сказав, що в нього немає грошей і забрав у нього 2 гривні, після чого вони залишили його на дорозі, а самі пішли в напрямку автодороги Київ-Чоп. Тілесних ушкоджень у нього не було, лише кілька синців і він не звертався для надання йому медичної допомоги в будь-які медичні установи.
-даними протоколу огляду місця події від 01.06.2010 року, з яких вбачається місце вчинення злочину, саме те, на яке вказують підсудні та потерпілий (а.с. 12);
-даними протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03.08.2010 року, за участю ОСОБА_6, та ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається місце, спосіб та обставини вчиненого злочину (а.с. 44-48);
-даними довідки про вартість мобільного телефону (а.с. 17).
Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, тобто, злочин передбачений ст. 186 ч. 2 КК України. Дії підсудного ОСОБА_6 суд кваліфікує як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, тобто, злочин передбачений ч. 1 ст. 304 КК України, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, тобто, злочин передбачений ст. 186 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання підсудним суд враховує, суспільну небезпечність вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, особи підсудних, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
ОСОБА_5, раніше не судимий, не працює, по місцю проживання та навчання характеризується негативно (а.с. 95, 100), заняття в школі відвідує нерегулярно, повагою серед товаришів не користується, на обліку у відділенні ВКМСД Макарівського РУГУ МВС України у Київській області не перебуває (а.с. 96), проживає разом з матірю та старшою сестрою (а.с. 97), у лікаря нарколога чи психіатра на обліку не перебуває (а.с. 98-99). ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває (а.с.71-72), по місцю проживання характеризується посередньо (а.с. 70).
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5, та ОСОБА_6, - відсутні.
Помякшуючими їх покарання обставинами є визнання своєї вини у вчиненні злочину, щире каяття у вчиненому, вчинення злочину вперше, відшкодування завданих злочином збитків. Разом з тим, обставиною. Що помякшують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину неповнолітнім.
З врахуванням цих обставин, беручи до уваги думку прокурора, який вважає, що ОСОБА_5, та ОСОБА_6, слід призначити покарання, не пов'язане з ізоляцією від суспільства, розділяючи його думку, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудних без відбування покарання і вони можуть бути звільнені від нього з випробуванням.
При визначенні підсудному ОСОБА_6, покарання, суд керується ч. 1 ст. 70 КК України, згідно з якою при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов'язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.
В той же час, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підсудного ОСОБА_5, а також згоду його матері ОСОБА_3, суд вважає, що на неї необхідно покласти нагляд за засудженим та проведення з ним виховної роботи.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підсудного ОСОБА_6, відносно нього слід встановити ряд обмежень передбачених ст. 76 КК України, з метою належного контролю за його поведінкою, попередження скоєння нових злочинів та перевиховання.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України, суд,-
засудив:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 104 КК України покласти на матір ОСОБА_5, - ОСОБА_3, нагляд за засудженим та проведення з ним виховної роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5, до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 304 ч. 1 КК України і призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України засудженому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання -4 (роки) позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6, обов'язки - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Макарівський районний суд Київської області.