Справа № 755/7443/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законних

представників неповнолітних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0002659 від 25.02.2016 року за обвинуваченням неповнолітнього

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, напівсироти, з базовою загальною середньою освітою, студента другого курсу Київського коледжу комп`ютерних технологій та економіки, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, напівсироти, з базовою загальною середньою освітою, учень дев`ятого «А» класу СЗШ № 103 м. Києва, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що неповнолітній ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , вирішили зайти до одного з під`їздів, для вчинення крадіжки інтернет обладнання.

Так, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зайшли до першого під`їзду будинку, де ліфтом піднялися на десятий поверх. Перебуваючи на десятому поверсі вказаного будинку, неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , помітили металевий ящик без замка, в якому перебувало інтернет обладнання, а саме комутаторd-Linkdgs-1100-06/MES/NQBS72D5000266 та оптичний модуль sfpfhm-s1205-s3303c 1550nm, що були під`єднані до мережі, які належать ФОП « ОСОБА_11 ».

В подальшому, неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вступивши у злочинну змову та керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на десятому поверсі першого під`їзду будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи, що діють таємно, шляхом вільного доступу від`єднали від мережі комутаторd-Linkdgs-1100-06/MES/NQBS72D5000266 та оптичний модуль sfpfhm-s1205-s3303c 1550nm, загальною вартістю 2100 гривень.

Післячого, неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали ФОП « ОСОБА_11 » матеріальну шкоду на загальну суму 2100 гривень.

Будучи допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, дали покази, підтвердили обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині рішення, щиро розкаялися в скоєному, не оспорювали в судовому засіданні вище зазначені фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні органом досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також протоколу огляду місця події та огляду речей, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Таким чином, на підставі наведеного та з урахуванням визнавальних показань обвинувачених, які не оспорювали фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми умисними діями вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_10 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері на підставі ст.105 КК України.

В свою чергу, адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері на підставі ст.105 КК України.

Вислухавши клопотання захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заявлених клопотаннь про звільнення неповнолітніх обвинувачених від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, вислухавши думку представників неповнолітніх обвинувачених та неповнолітніх обвинувачених, які підтримали клопотання адвокатів, та захисника потерпілого та потерпілого, які заперечували проти клопотань захисників, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 105 ч. 1 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Суд, виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги позитивні дані про особи неповнолітніх обвинувачених, які вчинили злочин середньої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відшкодування шкоди, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітніх обвинувачених без застосування кримінального покарання, у зв`язку з чим вважає, що клопотання адвокатів підлягає задоволенню, а неповнолітні обвинувачені підлягають звільненню від кримінального покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особи обвинувачених, які вчинили злочин середньої тяжкості, вважає за доцільне застосувати до них примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч.2 ст.105 КК України, а саме: у вигляді передачі під нагляд батькам.

Питання щодо речових доказів - суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 484, 485, 490, 497 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Визнати винним неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

Застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід виховного характеру на підставі ст.105 КК України у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на один рік..

Визнати винним неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусовий захід виховного характеру на підставі ст.105 КК України у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на один рік.

Речові докази: комутатор d-Link dgs -1100-06/MES/NQBS72D5000266 , що передано під зберігальну розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_11 - залишити в користуванні останнього.

Речові докази: комунатор s|n ES3526XA, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП - знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня її проголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя: