Справа № 369/5953/16-к
Провадження № 1-кп/369/68/17
В И Р О К
іменем України
16.02.17 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , …..

потерпілого ОСОБА_4 ,……

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Коростишів Житомирської області; який має середньо-спеціальну освіту, одружений; не працює, має на утриманні неповнолітню дитину 2014 р.н., без місця за реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 (два) роки, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за наступних обставин.

08.06.2016 близько 18.00 год. ОСОБА_5 , будучи засудженим 15.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в магазині «proStor» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 27-г, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належні ТОВ «Стиль Д» товарно-матеріальні цінності, а саме: тестер марки «Dolce&Gabbana Light Blue» т/вода жін. 100 мл, після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Стиль Д» матеріального збитку на суму 1 116,96 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав суду, що 08.06.2016 він дійсно зайшов до магазину «Простор» де викрав тестер з туалетною водою який потім продав викрадене невідомій особі за 400 грн. В подальшому він добровільно відшкодував магазину заподіяну злочином шкоду оплативши вартість товару, який викрав. У вчиненому щиро кається.

Суд визнає, що обвинувачений давав правдиві показання які відповідають встановленим обставинам справи і ці фактичні обставини ніким не оспорюються.

Судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюють ся на підставі положень ст. 349 КПК України.

Оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що органом досудового слідства дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, скоєного за наступних обставин.

03.06.2016 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 , будучи засудженим 15.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, перебуваючи біля будинку № 6 по вул. Жовтнева в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, підійшов до ОСОБА_4 та погрожуючи останньому застосувати насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, у вигляді ударів у грудну клітину, повторно відкрито заволодів сендвічницею марки «Vitec 1595W», білого кольору вартістю 531,00 грн., належною ОСОБА_4 , яка знаходилася в поліетиленовому пакеті з написом АТБ. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 531,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав суду, що 03.06.2016 приблизно о 16 год. 30 хв. в м. Вишневе він з раніше незнайомим йому ОСОБА_4 зустрілися в ломбарді, де він викупав свій телефон і ОСОБА_4 теж щось викупав. Між ними відбулась розмова, після якої він вийшов з ломбарду на вулицю і став чекати потерпілого, тому що той з ним грубо розмовляв. Коли той вийшов, то став його лякати, що прийде якийсь ОСОБА_6 і у нього будуть серйозні проблеми. Він запропонував ОСОБА_4 пройти у двір, де проживає ОСОБА_6 і там його почекати. Той погодився, вони разом пройшли у двір і чекали ОСОБА_6 близько 40-а хвилин, але ОСОБА_6 так і не прийшов. Тоді він сказав ОСОБА_4 , що за таку поведінку той заслуговує двох ударів у груди. Той став пропонувати йому тостер, щоб він його не бив, але він відмовився взяти тостер. Далі ОСОБА_4 сказав, що в нього більше нічого немає і залишив тостер у пакеті на лавочці, а сам пішов. Тоді він взяв тостер у руки і перебував з ним у дворі. Через деякий час його затримали люди у формі, відвели на опорний пункт громадського порядку, де повідомили, що нібито ОСОБА_4 сказав, що він у нього забрав тостер. Після цього викликали поліцію. Він наполягає, що злочину не вчиняв, майно у ОСОБА_4 не забирав, той сам пропонував йому тостер щоб вибачитись за свою неправильну поведінку і він відмовився брати цей тостер, але той залишив цей тостер і пішов. Він взяв цей тостер у руки, оскільки не знав що з ним робити і щоб його не забрали сторонні люди. Поки думав що з ним робити його затримали.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 03.06.2017 він зайшов в ломбард в м. Вишневе, щоб забрати свою побутову техніку - сендвічницю, яку він раніше туди здав. Там він зустрів обвинуваченого. Обвинувачений неправильно задав йому запитання, а він неправильно йому відповів, у зв`язку з чим між ними виникло непорозуміння. Так, в ломбарді обвинувачений у нього попросив 50 грн., він йому сказав: «хто ти такий, щоб я тобі давав 50 грн?». Коли він забрав свою техніку та вийшов на вулицю обвинувачений запитав чи він когось знає з м. Вишневе. Він сказав, що знає. Вони підійшли до будинку його друга, але друга вдома не було. Між ним і обвинуваченим виникла словесна перепалка, під час якої вони обоє виражалися нецензурною лайкою. У нього була сендвічниця, яку він поставив на лавочку, а сам пішов до бабусь, які сиділи на лавочці біля під`їзду. Коли він відходив, то почув від обвинуваченого «дати б тобі два рази в груди» і забув про сендвічницю. Той сказав, що може вдарити його в "раму" за те, що потрачено час. Але ці погрози не стосувалися його майна. Коли підійшов до бабусь, то озирнувся і побачив в руках обвинуваченого сендвічницю. Тоді він подумав, що той хоче її забрати. Далі він побачив патруль, який чергував містом і попросив, щоб вони забрали у обвинуваченого сендвічницю. Обвинувачений у нього грошові кошти не вимагав і він не впевнений, що обвинувачений хотів обернути на свою користь сендвічницю. Він не говорив слідчому, що обвинувачений вимагав у нього 500 грн. Це неправильно записано. Обвинувачений у нього грошові кошти не вимагав. Сендвічніцю не виривав. Навпаки, обвинувачений відмовився у нього забрати тостерницю, коли він йому її запропонував. Заяву до поліції писав у зв`язку з тим, що його переконали так зробити.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що працює бійцем в громадському формуванні «Дельта». Влітку 2016 у свій вихідний день він перебував на опорному пункті громадського порядку, де знаходиться їх база. Туди забіг потерпілий і сказав, що його обікрали. Вийшли хлопці громадського формування і через 5 хвилин привели ОСОБА_5 . Обвинуваченого він знає приблизно один рік. Коли того привели, то викликали слідчо-оперативну групу. Зазначив, що в поведінці обвинуваченого за останні місяці відбулись позитивні зміни.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що працює бійцем в громадському формуванні «Дельта». Обвинуваченого раніше наглядно знав. До них на опорний пункт зайшов потерпілий і сказав, що його обікрали. Працівники громадського формування вийшли і потерпілий показав де знаходиться ця людина. ОСОБА_5 був на дитячій площадці. Більше він нічого не пам`ятає. Зазначив також, що в поведінці обвинуваченого за останні місяці відбулись позитивні зміни.

В судовому засіданні досліджені докази, які сторона обвинувачення надала на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні даного злочину, а саме:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2016 про вчинення даного злочину, згідно якого ОСОБА_4 повідомив, що невідома особа заволоділа його сендвічнецею погрожуючи нанести йому два удари в грудну клітину (т.1, а.с.8);

- протокол огляду місця події від 03.06.2016 за адресою: вул. Жовтнева 6 біля 3 під`їзду в м. Вишневе, згідно якого оглянуто місце вчинення злочину, де знаходився ОСОБА_5 у якого вилучено сендвічницю марки «Vitec 1595W», білого кольору (т.1, а.с. 14-17);

- висновок судової товарознавчої експертизи від 22.06.2016, згідно якого визначено вартість сендвічниці «Vitec 1595W» станом на 03.06.2016 (т.1 а.с. 59) ;

-протокол проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 з фототаблицею, згідно якого ОСОБА_5 на місці події, яка відбулась 03.06.2016 в м. Вишневе по вул. Жовтневій, біля будинку № 6, розповів, що 03.06.2017 ОСОБА_4 в ломбарді грубо відмовив позичити йому 60 гривень, тому між ними виник конфлікт. Далі ОСОБА_4 відвів його у двір, де хтось мав дати їм гроші. Чекали близько пів-години. Після цього він сказав ОСОБА_4 , що той повинний компенсувати йому витрачений час, і він це оцінює у 500 гривень. У разі якщо той йому їх не дасть, то він нанесе йому удар у грудну клітину. ОСОБА_4 сказав що розрахується з ним і став комусь телефонувати. Тоді він вирвав у того з рук пакет з документами. Але ОСОБА_4 забрав у нього цей пакет. Тоді він забрав у ОСОБА_4 інший пакет із сендвічницею та пішов, але біля цього ж будинку був затриманий особами чоловічої статі (т.1 а.с. 61-70).

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку,що за цим обвинуваченням ОСОБА_5 підлягає виправданню у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки як потерпілий ОСОБА_4 так і обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували вчинення останнім інкримінованого йому злочину, підтвердили при цьому наявність конфлікту, що відбувся між ними 03.06.2016 в м. Вишневе та наполягали на відсутності дій зі сторони обвинуваченого, які були б спрямовані на заволодіння майном потерпілого.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не спростовують вказаних тверджень обвинуваченого та потерпілого, оскільки ці свідки не були очевидцями події.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Тому суд не має можливості посилатись у своїх висновках на показанняОСОБА_5 , які той давав органу досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Суд враховує, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, позитивно характеризується пастором християнської церкви Спасіння де проходить реабілітацію у центра реабілітації «Восор», у вчиненому розкаявся, проте має непогашену судимість, вчинив злочин під час іспитового строку призначеного йому при звільненні від відбування покарання з випробуванням за вчинення попереднього злочину,

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням наведених вище даних про особу винного, суд дійшов до висновку про можливість призначити ОСОБА_5 покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме - штрафу, в межах встановлених для такого виду покарання.

Остаточне покарання призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
При цьому суд враховує, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК (2341-14), та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК (2341-14) за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК (2341-14) і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Крім того, cуд враховує, що відповідно до п. 10 вказаної Постанови ПВСУ, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК (2341-14). У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Абзац четвертий пункту 10 в редакції Постанови Верховного Суду N 8 ( v0008700-09 ) від 12.06.2009 \

У той же час, згідно п. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.
На підставі викладеного, враховуючи позитивні зміни, що відбулись у поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, які стали очевидними для всіх учасників судового розгляду, які підтверджуються наданими в судовому засіданні показаннями свідків - бійців громадського формування «Дельта» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , добровільним відшкодуванням обвинуваченим під час судового розгляду шкоди, заподіяної злочином, а також наданою суду характеристикою пастора церкви Спасіння, суд дійшов до висновку про можливість на підставі п. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» використати право відступити від правової позиції, викладеної у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якогоповторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим, та повторно надати можливість ОСОБА_5 довести своє виправлення без ізоляції від суспільства і звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підстав ст. 75 КК України.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу даного злочину.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Остаточне покарання призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки та у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Кожне з призначених покарань виконувати окремо.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію

Речові докази:

- сендвічницю марки «Vitec 1595W», яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у його користуванні;

- чорну шкіряну чоловічу сумку з надписом «Giorgio Armani» та гаманець, які передано до кімнати зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, знищити;

- CD-R диск з відеозаписом із камер спостереження магазину «Ночник», що розташований за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, 132, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- CD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1