АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №0004957 відносно -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який працює лікарем-акушером у Київському міському пологовому будинку №3 ДПО КМДА, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
якого визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цих кримінальних правопорушень, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цих кримінальних
правопорушень.
__________________________
Справа: 11-кп/796/609/2016

Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1 .

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів по справі відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразились у пособництві, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу (службове підроблення), а також у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366 та ч. 4 ст. 358 КК України.
За висновком слідчих органів, кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у серпні 2014 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України (пособництво у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення). Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів ОСОБА_7 , будучи призначеним на посаду лікаря акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно наказу № 23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності, надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме довідки про непрацездатність ОСОБА_7 № 168 від 19.08.2014 року, в якій міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку із чим у графі довідки «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 току, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації №0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.
Відповідно до вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» п. 1.7. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації №82-к від 21.07.2014 року, лікар-терапевт ОСОБА_10 , у період часу з 01.08.2014 року по 04.09.2014 року, перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим не мала права видавати офіційні документи щодо непрацездатності, про що зазначено у відповіді №5.1-31-364 від 18.02.2015 в.о. директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавчої дирекції.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у серпні місяці 2014 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 повторно виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України (пособництво у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення)).
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне пособництво у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, ОСОБА_7 , будучи призначеним на посаду лікаряакушера Київського міського пологового будинку №3 ДПО КМДА, згідно наказу №23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою повторного складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме листка непрацездатності на ім`я ОСОБА_7 , серії АГН №127532 від 18.11.2014 року, що був виданий замість довідки про непрацездатність №168 від 19.08.2014, в якому міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку з чим, у графі листка «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації №0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 року Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.
Відповідно до вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» п. 1.7. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації №82-к від 21.07.2014 року, лікар-терапевт ОСОБА_10 у період часу з 01.08.2014 року по 04.09.2014 року, перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим не мала права видавати офіційні документи щодо непрацездатності, про що зазначено у відповіді №5.1-31-364 від 18.02.2015 в.о. директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавчої дирекції.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у серпні місяці 2014 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 , будучи призначеним на посаду лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу №23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме довідки про непрацездатність ОСОБА_7 №168 від 19.08.2014 року, в якій міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку з чим у графі довідки «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації №0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 , будучи призначеним на посаду лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу № 23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою повторного складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме листка непрацездатності на ім`я ОСОБА_7 , серії АГН № 127532 від 18.11.2014 року, що був виданий замість довідки про непрацездатність №168 від 19.08.2014, в якому міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку з чим у графі листка «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації № 0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року, перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.
Відповідно до вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» п. 1.7. видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації №82-к від 21.07.2014 року, лікар-терапевт ОСОБА_10 у період часу з 01.08.2014 року по 04.09.2014 року перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим не мала права видавати офіційні документи щодо непрацездатності, про що зазначено у відповіді №5.1-31-364 від 18.02.2015 в.о. директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавчої дирекції.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні Київського міського пологового будинку №3, за адресою: м. Київ, вул. Василя Кучера, буд. 7, з метою виправдування своєї відсутності на робочому місці в період часу з 19.08.2014 по 28.08.2014 та звільнення від виконання своїх професійних обов`язків лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 на час непрацездатності у зв`язку із хворобою, надав старшій акушерці жіночої консультації КМПБ №3 ОСОБА_11 довідку про непрацездатність №168 від 19.08.2014 на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була видана замість листка непрацездатності, у зв`язку з відсутністю бланків, про що на довідці зроблено відповідний напис, та в графі довідки «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року до 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації № 0.64-4718/0/15-15 від 06.047.2015 року Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності, та тим самим використав завідомо підроблений документ.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у листопаді 2014 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на повторне використання завідомо підробленого документа.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи призначеним на посаду лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу №23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме довідки про непрацездатність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №168 від 19.08.2014 року, в якій міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку із чим у графі довідки «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації № 0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 року Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.
Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи призначеним на посаду лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу №23 в/к від 27 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності, надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані, з метою повторного складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме листка непрацездатності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 18.11.2014 року, який виданий замість довідки про непрацездатність №168 від 19.08.2014, в якому міститься завідомо неправдива інформація про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, у зв`язку із чим у графі листка «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року по 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації №0.64-4718/0/15-15 від 06.04.2015 року Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності.
Відповідно до вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» п. 1.7. видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації №82-к від 21.07.2014 року, лікар-терапевт ОСОБА_10 у період часу з 01.08.2014 року по 04.09.2014 року перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим не мала права видавати офіційні документи щодо непрацездатності, про що зазначено у відповіді №5.1-31-364 від 18.02.2015 в.о. директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавчої дирекції.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні Київського міського пологового будинку №3, за адресою: м. Київ, вул. Василя Кучера, буд. 7, з метою виправдування своєї відсутності на робочому місці в період часу з 19.08.2014 по 28.08.2014 та звільнення від виконання своїх професійних обов`язків лікаря - акушера ІНФОРМАЦІЯ_2 на час непрацездатності у зв`язку із хворобою, надав старшій акушерці жіночої консультації КМПБ №3 ОСОБА_11 довідку про непрацездатність №168 від 19.08.2014 на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була видана замість листка непрацездатності, у зв`язку з відсутністю бланків, про що на довідці зроблено відповідний напис, та в графі довідки «звільнення від роботи» внесено неправдиві відомості про період непрацездатності останнього, а саме: з 19.08.2014 року по 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року до 28.08.2014 року, що не може відповідати дійсності, оскільки згідно інформації № 0.64-4718/0/15-15 від 06.047.2015 року Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами Державного кордону України та не міг з`явитися до лікаря ОСОБА_10 та продовжити свій листок непрацездатності, та тим самим повторно використав завідомо підроблений документ.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366 та ч. 4 ст. 358 КК України. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого підтримано і прокурором під час державного обвинувачення в суді.

За результатами розгляду даного кримінального провадження, судом першої інстанції постановлено вирок, яким обвинувачений ОСОБА_7 визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цих кримінальних правопорушень.

Виправдувальний вирок суду першої інстанції мотивований тим, що стороною обвинувачення не доведено в діянні ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України, оскільки не були надані докази, які б підтверджували, що ОСОБА_7 умисно вчинив вказані в обвинувальному акті кримінальні правопорушення.

Не погоджуючись з виправдувальним вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування виправдувального вироку та ухвалення нового вироку, яким просить визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 2 роки, за ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 2 роки.

Такі вимоги прокурор обгрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та наявністю доказів наданих стороною обвинувачення та перевірених під час судового розгляду, яким суд дав невірну оцінку, зокрема вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2015 року, який набрав законної сили відносно лікаря-терапевта ОСОБА_10 , яка видала спочатку довідку про непрацездатність ОСОБА_7 № 168 від 19.08.2014, а в подальшому замінила цю довідку на листок непрацездатності серії АГН № 127532 від 18.11.2014 року та яким був встановлений факт підроблення вказаних документів і остання була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

При цьому прокурор вказує, що суд першої інстанції, дослідивши вищезазначений обвинувальний вирок відносно лікаря-терапевта ОСОБА_10 , дійшов помилкового висновку про те, що в цьому вироку відсутні будь-які данні, що ОСОБА_7 своїми діями, сприяв вчиненню ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки вказаним вироком, який набрав законної сили, встановлений факт, що ОСОБА_7 особисто викликав лікаря на свою домашню адресу та повідомив лікарю свої анкетні дані для внесення відомостей до довідки про непрацездатність № 168 від 19.08.2014 року.

Крім того зазначає, що сторона обвинувачення не погоджується з твердженням суду, що довідка про непрацездатність № 168 від 19.08.2014, яку видала лікар ОСОБА_10 , не є офіційним документом для проведення відповідних нарахувань, а тому вона не спричинила та не могла спричинити правові наслідки передбачені чинним законодавством України, оскільки на підставі саме цієї довідки ОСОБА_7 не виходив на своє робоче місце та не виконував покладені на нього обов`язки, а отже вказана довідка надавала йому право не виходити на робоче місце під час її дії та звільняла від виконання службових обов`язків, а висновки суду про відсутність предмету злочину зроблені без посилання на будь-яку норму законодавства, яка це передбачає.

Також звертає увагу на ту обставину, що у своєму вироку суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 з приводу того, що перебуваючи в дорозі ОСОБА_7 зателефонував лікарю ОСОБА_10 та повідомив їй, що він захворів на ГРВ1 та щоб остання продовжила йому лікарняний і як дії ОСОБА_7 , який будучи лікарем, двічі телефонував із за кордону лікарю ОСОБА_10 та висловлюючи прохання щодо продовження лікарняного без особистого огляду лікарем, узгоджуються з вимогами «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», згідно п. 1.7. якої, видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора у провадженні про скасування виправдувального вироку, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення поданої прокурором апеляційної скарги; повторно частково дослідивши встановлені під час кримінального провадження обставини, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження №0004957 та доводи на обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, з наведенням мотивів та підстав його ухвалення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому

обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Також виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.1, 2 частини 1 ст. 284 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, за положеннями частини 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були повно, всебічно і об`єктивно досліджені фактичні обставини справи на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору їх достатності для ухвалення обвинувального вироку та всупереч доводам апеляційної скарги прокурора зроблено висновок про недоведеність, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України, що і стало підставою для його виправдання за цими законами про кримінальну відповідальність.

На це вказує наведений у вироку детальний аналіз доказів наданих стороною обвинувачення і своє рішення про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України, суд обґрунтував не тільки показаннями обвинуваченого, а й послідовними показаннями свідків та іншими даними, що містяться у долучених до справи документах. Обґрунтований у вироку дослідженими доказами висновок суду з цих питань, є правильним та переконливим.

Висновки органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді лікаря акушера Київського міського пологового будинку № 3 ДПО КМДА, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та на використання завідомо підробленого документа, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи захворювання, що призводить до непрацездатності, надав лікарю-терапевту ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою складання останньою завідомо неправдивого офіційного документа, а саме довідки про непрацездатність ОСОБА_7 , в якій міститься завідомо неправдива інформація про наявність у нього захворювання, що викликає непрацездатність останнього на визначений термін, не знайшли свого підтвердження, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

Так, допитаний під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що працюючи на посаді лікаря - акушера Київського міського пологового будинку № З ДПО КМДА, у нього

виникали конфлікти з головним лікарем ОСОБА_12 , в пологовому будинку був
поганий моральний стан, в результаті чого у нього почали загострюватися гіпертонічні кризи. 19.08.2014 року у нього в черговий раз стався гіпертонічний криз, у зв`язку з чим він викликав лікаря не по місцю реєстрації, а по місцю свого фактичного проживання, а саме з поліклініки Софіївської Борщагівки. Лікар ОСОБА_10 , яку раніше він не знав, прийшла за викликом, оглянула його та назначила терапію для зниження тиску, при цьому повідомила, що відкриває йому лікарняний лист. Про те, що лікар ОСОБА_10 у цей час знаходилась у відпустці він не знав. В той же день до нього зайшли знайомі та умовили поїхати з ними за кордон до Словаччини. Оскільки клімат країни придатний для нормалізації тиску, він прийняв рішення поїхати, взявши з собою дружину. По дорозі у нього виникла ГРВІ і він зателефонував лікарю ОСОБА_10 , яка залишила йому свій телефон, та повідомив, що тиск нормалізувався, але з`явились ознаки ГРВІ. Вона повідомила які ліки слід вживати і сама прийняла рішення продовжити лікарняний лист. Коли телефонував лікарю, він не повідомляв про те, що знаходиться за кордоном і продовжити лікарняний не просив. Повернувшись в Україну, він ще був із залишками ГРВІ, але поїхав до лікаря ОСОБА_10 та закрив лікарняний лист. Також повідомив, що через проблеми у лікарні з бланками листків непрацездатності, йому видали довідку, яку він передав у відділ кадрів, щоб підтвердити відсутність на роботі, а коли через деякий час дізнався, що з`явились бланки лікарняних листів, його підлегла акушерка ОСОБА_13 поїхала до поліклініки з довідкою, яку йому видавали та забрала лікарняний лист.

З пояснень свідка ОСОБА_10 під час допиту як в суді першої інстанції,так і під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження вбачається, що вона працює лікарем - терапевтом у Софіївсько-Борщагівській поліклініці і 19.08.2014 року отримала виклик на домашню адресу від хворого пацієнта ОСОБА_7 , якого оглянула у нього дома, встановила діагноз - гіпертонічний криз та відкрила лікарняний, про що зробила відмітку в його амбулаторній картці та повідомила, що через три дні йому необхідно з`явитися до неї на прийом. Проте, ОСОБА_7 на прийом через три дні не з`явився, подзвонив по телефону та повідомив, що у нього простуда і вона, в порушення посадової Інструкції, не оглянувши безпосередньо хворого, дала йому по телефону рекомендації та продовжила ОСОБА_7 лікарняний. Про те, що ОСОБА_7 знаходиться за кордоном їй не було відомо. На десятий день лікарняного листа до неї на прийом прийшов ОСОБА_7 з ознаками кінцевої простуди та попросив закрити лікарняний бо йому необхідно було виходити на роботу. Оскільки на той час в лікарні були проблеми з бланками листів непрацездатності, вони видавали хворим довідки про непрацездатність, які по надходженню бланків обмінювались на листи непрацездатності. Так було і у випадку з ОСОБА_7 якому вона спочатку видала довідку про непрацездатність, а потім ця довідка була замінена на оригінал листка непрацездатності, який є підставою для оплати та в якому вона у графі звільнення від роботи вказала дату відкриття 19.08.2014 року та дату закриття лікарняного 28.08.2014 року. Також свідок повідомила, що в цей період вона офіційно знаходилась у відпустці, але працювала, так як не було кому працювати. Пізніше відносно неї було порушено кримінальне провадження і вона була визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та засуджена до покарання у виді штрафу.
Отже, той факт, що у вказаний період ОСОБА_7 дійсно хворів та приймав ліки підтверджується показаннями вказаного свідка ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час розгляду справи в суді першої інстанції, показання яких не були спростовані стороною обвинувачення.

Таким чином, посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_7 захворювання, що призвело до його непрацездатності у період з 19.08.2014 року по 28.08.2014 року є безпідставними, а відтак зазначені в обвинувальному акті обставини, що ОСОБА_7 надав лікарю ОСОБА_10 власні анкетні дані з метою складання завідомо неправдивого документу, а саме довідки № 168 від 19.08.2014 року та листка непрацездатності серії АГН № 127532 від 18.11.2014 року та використання ним завідомо підроблених документів є лише припущенням сторони обвинувачення, яке об`єктивно не підтверджується жодним доказом.

Оцінивши у сукупності надані стороною обвинувачення письмові докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та надавши цим доказам відповідну оцінку, суд першої інстанції вірно зазначив, що такі докази, як лист виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 51-31-364 від 18.02.2015 року, з якого вбачається, що в результаті перевірки встановлено факт необгрунтованої видачі листка непрацездатності серії АГН № 127532 на ім`я ОСОБА_7 в період з 19.08.2014 року по 28.08.2014 року лікарем ОСОБА_10 , яка в цей час знаходилась у щорічній відпустці з 1 серпня по 4 вересня 2014 року. ( т.1 а.с. 120); копія довідки Державної прикордонної служби України від 10.03.2015 року, згідно якої у період часу з 20 по 26 серпня 2014 року ОСОБА_7 перебував за межами державного кордону України ( т.1 а.с. 121-122) містять лише певну інформацію, проте даних на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України не містять.

При цьому, суд вірно вказав, що ОСОБА_7 не було відомо про факт перебування лікаря ОСОБА_10 у щорічній відпустці в період його непрацездатності і, що відповідно до положень Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України, непрацездатність громадян не є підставою для обмеження права особи на виїзд за кордон.

Як убачається з копії вироку щодо ОСОБА_10 , який набрав законної сили, вона була засуджена за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу. За встановлених судом фактичних обставин, ОСОБА_10 визнана винною в тому, що обіймаючи посаду лікаря терапевта, будучи службовою особою, наділеною правом на видачу документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, у невстановлений досудовим слідством і судом час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством і судом місці, вчинила службове підроблення, а саме склала неправдивий офіційний документ - довідку № 168 віл 19.08.2014 року про непрацездатність ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була видана замість листка непрацездатності у зв`язку з відсутністю бланків листків непрацездатності, про що на довідці був зроблений відповідний напис та у графі довідки "звільнення від роботи" внесла неправдиві відомості про період непрацездатності ОСОБА_7 , а саме: з 19.08.2014 року до 21.08.2014 року, з 22.08.2014 року до 26.08.2014 року та з 27.08.2014 року до 28.08.2014 року, що не відповідає дійсності, оскільки згідно інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 20.08.2014 року по 27.08.2014 року перебував за межами державного кордону України. Крім того, у невстановлений досудовим слідством і судом час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством і судом місці, вчинила службове підроблення, а саме: склала неправдивий документ - листок серії АГН № 127532 від 18.11.2014 року про непрацездатність ОСОБА_7 замість виданої довідки про непрацездатність останнього за № 168 від 19.08.2014 року та у графі цього листка про непрацездатність " звільнення від роботи" внесла неправдиві відомості про період непрацездатності останнього з 19.08.2014 року по 28.08.2014 року.

Дослідивши вказаний письмовий доказ, наданий стороною обвинувачення, суд першої інстанції вказав, що при встановленні фактичних обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення лікарем ОСОБА_10 визнаних судом доведеними, відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 своїми діями сприяв вчиненню злочину ОСОБА_10 , передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, з чим також погоджується колегія суддів, а тому вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, який посилається на копію вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2015 року відносно лікаря ОСОБА_10 ( т.1 а.с. 159-160), як на доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1ст. 366 та ч. 4 ст. 358 КК України.
Хоча твердження прокурора про те, що наявність обвинувального вироку, який набрав законної сили, відносно лікаря, яка видала ОСОБА_7 листок непрацездатності є встановленим фактом підроблення вказаного документу, колегія суддів вважає слушними, проте якими доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_7 як пацієнт сприяв лікарю у службовому підробленні і як виклик пацієнтом лікаря на свою домашню адресу та повідомлення йому своїх особистих даних, інформація про які міститься у медичній карті пацієнта, могли сприяти вчиненню службового підроблення, в апеляційній скарзі прокурором не зазначено.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки, на його думку, при ухваленні виправдувального вироку судом першої інстанції безпідставно відкинуто письмові докази обвинувачення, а показанням свідків дана невірна оцінка, колегія суддів також вважає необгрунтованими.

Так, за клопотанням прокурора були повторно досліджені обставини встановлені під час кримінального провадження та надані стороною обвинувачення докази, зокрема допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що з жовтня місяця 2013 року працював головним лікарем пологового будинку № 3, в якому також працював ОСОБА_7 , який згідно своїх функціональних обов`язків виконував функції лікаря-акушера та
був підпорядкований завідуючій жіночої консультації. У серпні місяці 2014 року

він знаходився у відпустці, а коли вийшов на роботу йому стало відомо, що ОСОБА_7 з 19.08.2014 року був відсутній на роботі, не з`явився на чергування, так як був на лікарняному. Про те, що ОСОБА_7 під час тимчасової непрацездатності був за кордоном, йому стало відомо з мережі Інтернет де були розміщені фото останнього з відпочинку. По даному факту була розпочата перевірка і виявилось, що лікарняний лист був виданий лікарем ОСОБА_10 неправомірно та по якому неможливо виплатити кошти. Після цього, він звернувся до правоохоронних органів.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що працює начальником відділу кадрів пологового будинку № 3. Пам`ятає, що у вересні місяці 2014 року акушер жіночої консультації ОСОБА_11 принесла до відділу кадрів не лікарняний лист, а довідку про непрацездатність лікаря ОСОБА_7 , яка має форму лікарняного листа, але це не бланк суворої звітності. Вона повернула цю довідку акушерці, оскільки вона не оплачується, щоб замінили її на лікарняний лист і через деякий час ОСОБА_11 принесла лікарняний лист виданий на ім`я ОСОБА_7 , який вона віднесла до бухгалтерії.
Свідок ОСОБА_16 також пояснила, що з 2010 року працювала у пологовому будинку № 3 бухгалтером. У вересні 2014 року до неї прийшла начальник відділу кадрів ОСОБА_15 та принесла довідку видану на ім`я ОСОБА_7 про тимчасову непрацездатність останнього з 19.08.2014 року по 28.08.2014 року, а оскільки вказана довідка не є тим документом, що оплачується, вона повернула вказану довідку ОСОБА_15 . Потім, у листопаді 2014 року їй передали лікарняний лист на ОСОБА_7 , який вона опрацювала і перші п`ять днів оплатили за рахунок пологового будинку, а інші п`ять днів були оплачені з фонду соціального страхування.

Отже, показання вказаних свідків жодним чином не вказують на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним умисних дій, які згідно пред`явленого йому обвинувачення виразились у пособництві, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа (службове підроблення), а також у використанні завідомо підробленого документа.

Погоджується колегія суддів і з рештою висновків суду першої інстанції щодо оцінки наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України, а тому доводи прокурора, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі як на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів про те, що ОСОБА_7 , як лікар, був обізнаний про положення п 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, згідно якого видача та продовження цього документу здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, а відтак, телефонуючи із за кордону лікарю ОСОБА_10 та висловлюючи прохання продовжити йому лікарняний лист без його особистого огляду лікуючим лікарем, усвідомлював, що це суперечить вимогам вказаної Інструкції, вважає безпідставними, оскільки прокурором не зазначено яким чином така" обізнаність" впливає на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Крім того, висловлюючи в апеляційній скарзі свої заперечення на висновок суду про те, що непрацездатність громадян, відповідно до положень Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" не є підставою для обмеження права громадян на виїзд з України, а тому ОСОБА_7 , перебуваючи за кордоном у період з 20 по 26 серпня 2014 року, порушень чинного законодавства не допустив та, що довідка про непрацездатність № 168 від 19.08.2014 року, яку видала лікар ОСОБА_10 не спричинила правових наслідків, передбачених чинним законодавством, оскільки не є документом для проведення передбачених законом нарахувань, прокурор не навів жодного обгрунтування на спростування такого висновку суду викладеному в оскаржуваному рішенні, а лише констатував, що ОСОБА_7 під час перебування на лікарняному виїхав за кордон, особисто на прийом до лікаря не з`являвся та "продовжував" цей документ в телефонному режимі, що є незаконним, а отже усвідомлював незаконність виданого документу та неправдивість внесених до нього відомостей.

Решта доводів апеляційної скарги прокурора також не спростовує викладеного у вироку суду першої інстанції висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України,

Таким чином, входячи з положень ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, керуючись законом дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України, дійшов вірного висновку про невинуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цих кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України.

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування виправдувального вироку та ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3