Справа № 477/1461/16-к
Провадження № 1-кп/477/19/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000611, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре, Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 01 лютого 2016 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2016 року близько 23-00 години обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, а саме: металеву паркову лаву, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток суму 450,00 гривень.

З викраденим майном обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 15 червня 2016 року близько 23-00 години прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , а саме: металеву основу (каркас) столу розміром 60 см на 120 см, вартістю 207 грн. 97 коп.

З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Відповідальність за вчинене обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 діяння передбачена ч.2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Пояснив, що приятелював з громадянкою ОСОБА_7 , яка є жінкою похилого віку та проживає за адресою АДРЕСА_3 . Він бачив, що ця жінка голодувала і з метою її нагодувати 14.06.2016 року він взяв металеву лавку, яка знаходилась за місцем проживання ОСОБА_7 , попрохав ОСОБА_3 , який не знав походження цієї лавки, донести її до пункту здачі металобрухту та здав цю лавку за 40 грн. місцевій мешканкі ОСОБА_8 . Після чого, на отримані кошти купив продукти харчування та горілку, які відніс ОСОБА_7 , а горілку вжили з ОСОБА_3 . На наступний день у цьому самому домоволодінні він взяв металеву основу столу та реалізував її місцевому мешканцю ОСОБА_9 за 20 грн. На ці кошти купив продукти харчування, які віддав ОСОБА_7 . Підтвердив, що лавка та основа столу не належать йому. Забирав ці речі у вечері, оскільки знав, що ОСОБА_7 буде проти цього. Ніхто не бачив, як він забирав ці речі та не намагався його зупинити. Про те, що йому необхідно допомогти перенести лавку з ОСОБА_10 домовились завчасно. Просив суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі та пояснив суду, що його приятель ОСОБА_4 попрохав допомогти йому перенести лавку. 14.06.2016 року о 23-00 годині на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 він з ОСОБА_4 за допомогою належної йому сокири збили дерев`яні дошки з металевої лавки. Після чого, взяли цю лавку та продали її ОСОБА_8 . Підтвердив, що йому було відомо, що ця лавка не належала а ні йому, а ні ОСОБА_4 , він не чув щоб власник лавки дав дозвіл її забрати. Ніхто не бачив, як вони виносили цю лавку з двору. Про необхідність перести лавку з ОСОБА_4 домовились до того як зайшли в двір домоволодіння АДРЕСА_3 . У вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти волі.

Крім показів обвинувачених, їх вина у вчиненому підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , а також змістом письмових доказів кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що в будинку, який дістався йому у спадок та який розташований в АДРЕСА_3 проживають його далекі родичі, які наглядають за будинком. Постійно в будинку проживає ОСОБА_7 , а її племінник в зв`язку з роботою періодично навідується. Йому зателефонував його родич та повідомив про крадіжку майна, яку виявила тітка ОСОБА_11 . Про що він в подальшому повідомив працівників міліції. Висловив своє обурення показами обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки тітка забезпечена всім необхідним. І вона, коли побачила, що викрадають лавку, через кватирку кричала щоб не чіпали речі.

Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки викрадене повернуте.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні пояснила, що їй частину кованої лавки принесли ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які пояснили, що це їх річ. Дату події не пам`ятає. Вона купила цю ковану металеву спинку за 40 чи 50 грн., оскільки будувала дитячий майданчик. На вимогу працівників міліції добровільно віддала це майно.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 повідомив про викрадення його майна (крадіжку) металевої лави та металевої основи (каркас) столу в ніч з 14 на 15 червня 2016 року з території його домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 63 ).

Протоколом огляду місця події від 05 липня 2016 року, згідно з яким оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_3 . Зправа від входу розташований житловий одноповерховий будинок, в момент огляду двері зачинені, не пошкоджені. По периметру двору розташовані одноповерхові господарські будівлі без ознак пошкодження. Викрадені лавка та основа столу до викрадення знаходились на території двору. (а.с. 64-67).

Заявою ОСОБА_8 , яка добровільно видала металеву лавку, яку вона купила у обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 68).

Дві металеві ніжки від лави, кожна вагою по 10 кг, на яких наявна фарба синього кольору та візерунки були оглянуті (а.с. 69-70 ), постановою від 07 липня 2016 року визнані речовим доказом (а.с. 71 ) та передані на зберігання ОСОБА_7 (а.с. 78).

Заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , який добровільно видав працівникам поліції сокиру, якою він та ОСОБА_4 розбивали викрадену у ОСОБА_6 металеву лавку ( а.с. 73).

Сокира, яка складається з дерев`яної ручки та металевого леза оглянуті. Під час огляду металевого леза наявні пошкодження у вигляді вм`ятин (а.с. 74-75).

Оглянута сокира постановою від 07 липня 2016 року визнана речовим доказом (а.с. 76) та передана на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 (а.с. 76 )

Заявою ОСОБА_9 , який добровільно видав працівникам поліції металевий каркас від столу, придбану у обвинуваченого ОСОБА_4 ( а.с. 72).

Металевий каркас від столу був оглянутий (а.с. 79-80 ), постановою від 27 липня 2016 року визнаний речовим доказом (а.с. 81 ) та переданий на зберігання ОСОБА_7 (а.с. 78).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2016 року проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений на місці показав та пояснив як ним спільно з ОСОБА_12 була вчинена крадіжка майна потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 84-88).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2016 року проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_4 . Обвинувачений на місці показав та пояснив як ним одноособово та спільно з ОСОБА_3 були вчинені крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 89-93)

Як вбачається з листа ФОП ОСОБА_13 станом на 17.06.2016 року вартість бокових металевих конструкцій паркової лави становить 450,00 грн. (а.с. 95 ).

Відповідно до довідки директора СТОВ Грейговське вартість металевої основи (каркасу) столу розміром 60см х 120 см станом на 01.07.2016 року становить 207,97 грн. (а.с. 94 ).

Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб і його дії за ч. 2 ст. 185 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб і його дії за ч. 2 ст. 185 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.
В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_3 злочину повторно, оскільки він був звільнений від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку і вважається таким, що не має судимості.

Суд ставиться критично щодо показань ОСОБА_4 і розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, в судовому засіданні пояснив, що знав, що майно йому не належить, дозволу від власника майна не мав. Крім того, на територію домоволодіння, з якого було викрадене майно, проникав в темний час доби, що також свідчить про його наміри.

Також суд критично сприймає твердження, що обвинувачений ОСОБА_3 не був обізнаний про вчинення ним крадіжки, а лише допомагав ОСОБА_4 перенести лавку, оскільки під час його допиту обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що був обізнаний про те, що майно є чужим, забрати це майно від власника не має, у двір проникали в темний час доби.

Не приймає до уваги суд також твердження обвинувачених щодо відсутності попередньої змови, оскільки це спростовується їх показаннями, з яких вбачається, що вони завчасно домовились піти на територію домоволодіння АДРЕСА_3 .

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні. Суд не може розцінювати як обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб, оскільки ці обставини є кваліфікуючими ознаками ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які належать до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив злочин в період іспитового строку.
Призначаючи покарання, суд враховує стан здоров`я, який має захворювання на туберкульоз, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією статті обвинувачення із застосуванням правил ст. 71 КК України з урахуванням невідбутого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року, і вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів без ізоляції від суспільства неможливе.
Призначаючи покарання, суд виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й також виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів і має бути необхідним та достатнім.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належать до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, вважається таким, що не має судимості. Однак, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Злочин був вчинений через декілька місяців після закінчення іспитового строку, призначеного за вироком Жовтневого районного суду від 12.03.2015 року.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Також суд, з урахуванням обставин справи, думки потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи те, що викрадене майно повернуте, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізолювання від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченим не надходило..
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

За правилами ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у справі: дві металеві ніжки від лави та металевий каркас від столу, які находяться на зберіганні у ОСОБА_7 (а.с. 78), - повернути власнику ОСОБА_6 ;
сокиру, яка складається з дерев`яної ручки та металевого леза, що передана на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 (а.с. 76 ) - залишити йому , як власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1