Справа № 347/168/17
Провадження № 11-сс/779/175/2017
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення даних в ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України стосовно експерта НДЕКЦ ОСОБА_4 , слідчого судді ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , ст. дізнавача ОСОБА_7 . Одночасно, в частині оскарження ОСОБА_3 постанови про закриття кримінальної справи №282700 від 26.12.2008 року залишено без розгляду, рекомендовано звернутися із такою скаргою в окремому порядку відповідно до вимог ст. ст. 236-5, 236-6 КПК України 1960 року.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та справу повернути на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

Вважаю, що вказана ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а тому необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та повернути її апелянту, з таких підстав.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про право на оскарження рішень слідчих суддів, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію, бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Частинами 1 і 2 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до вказаної вище статті, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання (ст. 190 КПК);

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні (ст. 183 КПК);

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні (ст. 197 КПК);

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні (ст. 181 КПК);

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні (ст. 181 КПК);

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні (ст. 499 КПК);

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні (ст. 499 КПК);

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні (ст. 509 КПК);

9) арешт майна або відмову у ньому (глава 17 КПК);

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність (глава 15 КПК);

11) відсторонення від посади або відмову у ньому (глава 14 КПК);

12) відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження (ст. ст. 284, 303 КПК);

13) повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора (ст. 304 КПК);

14) відмову у відкритті провадження по скарзі на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора (ст. 304 КПК).

Зазначений перелік є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає, а тому відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти інших ухвал слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Виходячи із системного тлумачення низки положень КПК України, що стосуються постановлення слідчим суддею ухвал, ухвали за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, окрім ухвал про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, до вказаного переліку не входять, та в апеляційному порядку оскарженню не підлягають.

Отже, змістом ст. ст. 307, 309 КПК України, на підставі яких слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора, не передбачено можливість її апеляційного оскарження.

За наведених вище обставин, оскаржуване рішення слідчого судді не може бути предметом апеляційного перегляду.

Про неможливість апеляційного оскарження прямо вказано в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на рішення слідчого судді, яке, відповідно до наведених вище норм кримінального процесуального закону не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Крім того, щодо оскарження ОСОБА_3 постанови про закриття кримінальної справи №282700 від 26.12.2008 року, яку залишено без розгляду та рекомендовано звернутися із такою скаргою в окремому порядку відповідно до вимог ст. ст. 236-5, 236-6 КПК України 1960 року, зазначаю наступне.

Матеріали провадження не містять відповідної окремої скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінальної справи.

Крім того, розгляд вказаної скарги, за умови її подання до суду, не входить до компетенції слідчого судді, яка визначена КПК 2012 року.

Вважаю, що одночасне прийняття рішення по скаргам, які повинні вирішуватися за нормами різних процесуальних кодексів, що регламентують діяльність органів досудового розслідування в різний проміжок часу, зокрема за нормами КПК 1960 року та КПК 2012 року, є неприпустимим, оскільки ними передбачаються різні порядки провадження так й право на оскарження судових рішень учасниками процесу.

Також вважаю неприпустимим розгляд питання про скасування постанови про закриття кримінальної справи №282700 від 26.12.2008 року, за відсутністю в матеріалах судового провадження такої скарги.

Вказані обставини, а саме відсутність належним чином оформленої та поданої скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінальної справи, у сукупності з тим фактом, що таке оскарження можливе виключно на підставі ст.ст. 236-5, 236-6 КПК 1960 року, унеможливлює прийняття будь якого рішення судом першої інстанції.

На вказані факти також зверталось увагу ОСОБА_3 в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.05.2017 року.

Вказаний факт на позбавляє ОСОБА_3 права на доступ до суду за умови подання ним скарги, яка відповідає нормам КПК України 1960 року.

Керуючись ст. 307, 309, 399, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення даних в ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України стосовно експерта НДЕКЦ ОСОБА_4 , слідчого судді ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , ст. дізнавача ОСОБА_7 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2