АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2016 року за № 120 161 000 400 022 23, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у зв`язку з його невідповідністю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок суворості.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги захисник зазначає про те, що при призначенні ОСОБА_5 покарання суд не в повній мірі врахував обставини, що його пом`якшують, а саме щире каяття та визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність наслідків у виді матеріальної шкоди, те, що ОСОБА_5 має місце проживання та реєстрації у місті Києві, а також тяжкість вчиненого ним злочину, його позитивні характеристики, міцність його соціальних зв`язків, те, що він не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

При цьому апелянт звертає увагу і на відсутність обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , що суд також залишив поза увагою.

Враховуючи наведені обставини, захисник просить пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів своєї апеляційної скарги про необґрунтовану суворість призначеного обвинуваченому покарання та необхідність його пом`якшення, обвинуваченого ОСОБА_5 , який також просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважав вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 120 161 000 400 022 23 та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 17 лютого 2016 року, приблизно о 8 годині 20 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 211, що рухалось від зупинки громадського транспорту «Комфорт-таун» (колишня «Вулкан») до зупинки громадського транспорту «Тампере» в місті Києві, керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрав із сумки ОСОБА_8 мобільний телефон « HTC Disere 516», вартістю 5 500 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 , маючи намір зникнути з місця вчинення злочину, вийшов з маршрутного таксі № 211 на зупинці громадського транспорту «Тампере», що по проспекту Возз`єднання, 10/1, в місті Києві, маючи таким чином можливість розпорядитися викраденим майном.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами у справі, що знайшли свою оцінку у вироку.

Такі висновки суду ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, у зв`язку із чим, виходячи із вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

За встановлених та викладених судом у вироку обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючий ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, особливості та обставини вчинення злочину, а також характер і ступінь тяжкості наслідків вчиненого злочинного діяння.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, в тому числі і ті, на які посилається у апеляційній скарзі захисник, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, і обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі серед альтернативи, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Між тим, призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції такий висновок належним чином не вмотивував та не взяв до уваги принцип індивідуалізації покарання, що передбачений кримінальним процесуальним законом.

Беручи до уваги те, що покарання є, передусім, виправним, превентивним засобом та повинно використовувати лише необхідні заходи втручання, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , ступінь тяжкості та характер кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинення злочину, а також матеріальних претензій з боку потерпілої, щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав зменшення розміру призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення за ч. 1 ст. 185 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 19 квітня 2016 року по 7 грудня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/796/1865/2016
Категорія КК України: ч. 1 ст. 185
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Суддя - доповідач: ОСОБА_1