АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/221/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 618/567/14-к
Категорія: п.2 ч.2 ст.115 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 , обвинуваченого та його захисника на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року, у відповідності з яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жеванівка, Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимий: 20.06.2001 р. за ч. 2 ст. 141 КК України ( у ред. 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі, ст. 45 КК України з іспитовим строком на 3 роки; 09.09.2002 р. за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2007 р. звільнений умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 5 днів,
- засуджений за п.2 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у тому, що, він з травня 2013 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , із своєю дружиною ОСОБА_7 , малолітніми дітьми ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донькою ОСОБА_7 - малолітньою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Під час спільного проживання між ОСОБА_8 та малолітньою ОСОБА_15 у зв`язку із незадовільною, на його думку, поведінкою останньої, а також небажанням виконувати його вимоги щодо виправлення поведінки, виникали конфлікти, під час яких він за допомогою своєї фізичної і моральної переваги намагався подавити волю малолітньої ОСОБА_15 і примусити її виконувати дії, направлені на виконання його вимог, наносив останній тілесні ушкодження.
3.02.2014 р. протягом дня ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та малолітня ОСОБА_15 знаходилися за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 .
Близько 20.00 годин того ж дня ОСОБА_8 , не враховуючи пізнього часу, який не придатний для навчання, і коли діти та інші члени родини повинні відпочивати, примушував, щоб малолітня ОСОБА_15 зайнялася написанням букв, вона відмовилася виконувати його вимоги, і ОСОБА_8 , діючи зухвало по відношенню до дитини і використовуючи свою морально-вольову перевагу, в усній формі став примушувати потерпілу розпочати навчання. Характер дій та психологічний тиск ОСОБА_8 навпаки викликав у малолітньої ОСОБА_15 категоричне небажання навчатися, а також спровокував опір з її боку.
Небажання виконувати вимоги, поведінка потерпілої в цей та попередні дні, а також опір з її боку викликали у ОСОБА_8 роздратованість по відношенню до малолітньої ОСОБА_15 , на ґрунті якої у нього виник умисел на її вбивство шляхом нанесення чисельних тілесних ушкоджень. Про свій злочинний умисел ОСОБА_8 не повідомив ОСОБА_7 , яка, сприймаючи його дії, як такі, що необхідні і можливі для виховання малолітньої ОСОБА_15 , не усвідомлювала факт наявності у нього вищевказаного злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень останній. Усвідомлюючи свою фізичну та моральну перевагу і той факт, що потерпіла внаслідок свого віку не зможе чинити йому опір, ОСОБА_8 наніс удар правою долонею в область потилиці малолітньої ОСОБА_15 , яка в той час сиділа за письмовим столом, розташованим біля вікна. Від зазначеного удару ОСОБА_15 вдарилася головою об тверду поверхню дерев`яного підвіконня. Дивлячись на те, що в результаті такого удару голова потерпілої б`ється об підвіконня, і, розуміючи, що при спричиненні тілесних ушкоджень на голові, яка є життєво важливим органом, вірогідніше настане смерть потерпілої, і бажаючи настання саме таких наслідків, ОСОБА_8 наніс ще два аналогічних удари рукою по потилиці малолітньої ОСОБА_15 , від яких та двічі вдарилась головою об тверду поверхню дерев`яного підвіконня.
Внаслідок фізичного насилля збоку ОСОБА_8 малолітня ОСОБА_15 відчула біль та спробувала втекти від нього. Зазначені обставини ще дужче розлютили ОСОБА_8 , який, продовжуючи свої злочинні дії, зняв з батареї опалення вологий банний рушник і наніс ним декілька ударів по передній і задній поверхні грудної клітини ОСОБА_15 .
Бажаючи припинення побиття і шукаючи захисту у інших мешканців будинку малолітня ОСОБА_15 підвелася із-за столу і стала тікати з кімнати, в якій знаходилася разом з ОСОБА_8 . Останній з метою реалізації свого злочинного наміру у повній мірі, і користуючись безпорадним станом дитини, із значною силою наніс ще один удар правою долонею по тильній стороні голови малолітньої ОСОБА_15 , внаслідок чого потерпіла вдарилася головою о тверду дерев`яну поверхню дверної рами міжкімнатних дверей та втратила свідомість.
Злочинними діями ОСОБА_8 малолітній ОСОБА_15 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: забита рана в тім`яній області справа; три синці в центрі лоба по межі росту волос; чотири садна у центрі лоба; синець в лобно-тім`яній області зліва; синець в області лоба справа; синець на всьому протязі носа; множинні синці в області обличчя справа та зліва, в області підборіддя з наявністю на їх фоні садна в проекції лівої скулової кістки; кровопідтьочність м`яких покровів голови збоку їх внутрішніх поверхонь в тім`яно-скроневій області з права, множинні кровоподтьочності на всьому протязі потиличної області; крововилив під оболонки речовини головного мозку; множинні садна по ходу проекції грудного відділу хребта; садна в проекції верхнього краю підвздошної кістки; синець в проекції верхнього краю лівої підвздошної кістки; садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в верхній і ніжній третині; три синці в області правого передпліччя; садна по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, по верхній поверхні правого колінного суглоба; два синці по зовнішній поверхні правового стегна, садна по передній поверхні правового стегна; синець по зовнішній поверхні лівого стегна з наявністю на його фоні множинних саден; кровопідьочність міжреберних м`язів на рівні 10-11 лівих ребер по лопаточній лінії; кровопідтьочність в області зовнішнього краю правої нирки.
ОСОБА_8 , який бачив, що з часом стан малолітньої ОСОБА_15 , яка знаходилася без тями, погіршується і усвідомлюючи, що вона вмирає і бажаючи настання саме таких наслідків, не вжив ніяких заходів для надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілій.
Зрозумівши, що остання вмирає, ОСОБА_8 відвіз потерпілу до Дворічанської лікарні, де о 3.50 годин ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 померла. ОСОБА_7 , яка не була присутня під час заподіяння малолітній ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, і не усвідомлюючи ступінь їх тяжкості, деякий час не звертала уваги не непритомний стан потерпілої.
Причиною смерті малолітньої ОСОБА_15 стали не сумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді здавлювання мозку, травматичного субдурального крововиливу та закритої тупої травми голови.
В апеляційних скаргах:

- заступник прокурора Харківської області просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 призначити покарання за п. 2 ч. 2 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, обставини, що пом`якшують покарання, відсутні. Протиправні та насильницькі дії обвинуваченим були застосовані щодо малолітньої дитини, якій не виповнилось навіть шести років. Насильство здійснювалось ним систематично та тривалий час. Крім того, після побиття ОСОБА_8 . ОСОБА_15 він тривалий час не вживав заходів для надання ОСОБА_15 медичної допомоги. Разом з тим, відповідно до висновку комісійної експертизи №118-КЕ/2014 від 29.04.2014, при своєчасному зверненні за медичною допомогою та проведенні відповідної хірургічної корекції, життя дитини могло б бути збережено.
- захисник ОСОБА_18 просить оскаржуваний вирок скасувати та у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_8 за п.2 ч.2 ст.115 КК України провадження у справі закрити. При цьому посилається на те, що відсутні докази, що ОСОБА_8 бажав заподіяти смерть дитині, та те, що смерть дитини наступила від його умисних дій. Крім того, свідки, які були допитані в суді не є очевидцями. При цьому зазначає, що як на його думку дитина померла від того, що їй не надана своєчасно медична допомога. Також судом не враховано те, що обвинувачений визвав матір дитини для допомоги, звертався до сусідів по аміак, привіз дитину до лікарні, а тому його дії необхідно було кваліфікувати, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані.
- обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий, яким притягнути до кримінальної відповідальності його дружину, оскільки вона постійно била дитину і в той вечір з її вини дитина впала та вдарилася головою об одвірок, а саме він оказував допомогу та відвіз дитину до лікарні, тому його дії треба біло кваліфікувати, як не надання своєчасної допомоги. При цьому зазначив, що він ніколи в житті не бив малолітню ОСОБА_19 , що також в первинних показах пояснювала його дружина, але потім змінила свої покази, оскільки освідомила, що вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності, так як дитина померла з її вини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , а також потерпілу, які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого і захисника ОСОБА_18 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вироку, висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому п. 2 ч. 2 с. 115 КК України за обставин, викладених у вироку суду, підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 3 лютого 2014 року близько її чоловік ОСОБА_8 примушував її доньку ОСОБА_20 писати букви, але вона не хотіла і він накричав на неї, а потім коли вона і після цього не підкорилась, то наніс їй запотиличника, дав ляпасу, бив по голові руками, а також мокрим рушником. Але і після цього вона чинила опір, а він продовжував примушувати писати букви. Потім вона побігла від нього, посковзнулася і вдарилась лобом о двірний короб і втратила свідомість. Після цього ОСОБА_20 занесли до ванної кімнати і стали обливати її водою, зробили компрес. Дівчина була в`ялою, але ворушилася. ОСОБА_8 поїхав за своєю матір`ю в сел. Дворічна. Коли приїхала матір, то вона заспокоїла. Юлія спала. А близько третьої ночі їй стало гірше, її відвезли до лікарні, де о пів четвертої вона померла. На її тілі були чисельні ушкодження. Вона (потерпіла) відразу не вжила ніяких заходів, оскільки була у шоковому стані і не знала що робити. Мати спочатку хотіла взяти провину на себе, що нібито дитина була у неї вдома і впала з дробини і вдарилася.

Крім того потерпіла пояснила, що ОСОБА_8 телефонує їй із СІЗО та пише листи, в яких погрожує їй та примушує взяти провину на себе;

- поясненнями свідка ОСОБА_21 про те, що 3 лютого 2014 року з сел. Дворічна на машині ОСОБА_22 її син ОСОБА_23 привіз її до себе до дому щоб відвезти доньку ОСОБА_20 до лікарні. Юлія лежала на дивані у спальні та була одягнена. Вона стогнала і не відгукувалася. На машині двоюрідного брата ОСОБА_24 вона (свідок) разом з сином відвезли ОСОБА_20 до лікарні, де вона через півгодини померла. У лікарні, на прохання сина, вона сказала, що дитина була у неї та впала з дробини. Але в міліції вона сказала, що це неправда. Їй було жаль сина, що він знову потрапить до в`язниці. Медичної освіти у неї немає, але працювала у лікарні санітаркою. Син привіз її для того, що вона що-небудь підказала;

- поясненнями свідка ОСОБА_22 про те, що після дзвінка увечері він, на прохання ОСОБА_8 разом з останнім привозив із селища Дворічна до села Касянівка матір обвинуваченого, оскілки зі слів останнього захворіла дитина. Більш детально ОСОБА_8 нічого не розповідав, був пригнічений. Наступного дня від своєї дружини та розмов в селі дізнався, що було вбито дитину, яку побив ОСОБА_8 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_25 про те, що 3 лютого 2014 року близько 2-її години ночі він на прохання племінника ОСОБА_8 відвозив його разом з матір`ю та малолітньою дитиною у лікарню сел.Дворічна. Зі слів племінника відомо, що дитина впала і вдарилася головою об кут дверей. Він висадив їх біля лікарні, а вранці дізнався, що дитина померла;

- поясненнями свідка ОСОБА_26 про те, що в день події близько 20-00 години до неї до дому приходив ОСОБА_8 і просив нашатирний спирт, для чого не пояснював. Оскільки нашатирного спирту не було він відразу пішов. За наданням медичної допомоги до неї як до медичного працівника він не звертався. Пізніше дізналася, що дитина померла і що її вбив ОСОБА_8 ;

- аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_27 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_28 про те, що близько 3-4 години ночі в прийомне відділення Дворічанської лікарні, де вона працювала медсестрою, увійшла бабуся з дитиною на руках та чоловік, що їх привіз. Дитина була без свідомості, майже не дихала, пульс слабкий. Бауся казала, що дитина впала з металевої дробини. Черговий лікар ОСОБА_29 розпочав робити штучне дихання, по всьому тілу були гематоми. Врятувати дитину не вдалося,оскільки її пізно привезли і вона померла. Після того як констатували смерть до лікарні увійшов ОСОБА_8 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_29 про те, що у ніч на 4 лютого 2014 року він був черговим лікарем Дворічанської лікарні, коли близько 4 години ранку в приймальному відділенні він побачив бабусю матір ОСОБА_8 , з дівчинкою на руках. Вона (бабуся) повідомила, що близько 20-00 години дівчина впала з дробини, поплакала і заспокоїлася і тому раніше не привезли до лікарні. Дівчина ознак життя не подавала. Він (лікар) розпочав надавати невідкладну медичну допомогу, робив штучне дихання. Одночасно були викликані інші лікарі рентгенолог та педіатр. Лікар-педіатр, оглянувши дитину констатував її смерть. На тілі дитини були численні тілесні ушкодження, синці на тулубі, на спині, на ногах, на крилах носа була запечена кров, губи покусані. Вважає, що дитину привезли до лікарні вже мертвою. Тілесні ушкодження, що були виявлені на її тілі, не могли утворитися від падіння з дробини;

- рапортом ст.інспектора чергової частини Дворічанського СВМ Купянського МВ від 04.02.2014 року про надходження до чергової частини ВМ повідомлення нач. мед. Дворічанскьої ЦРЛ ОСОБА_30 про доставляння 04.02.2014 року до приймального відділення ЦРЛ ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з діагнозом «ОЗЧМТ та садна тіла» у непритомному стані, яка, не приходячи до тями, померла;

- копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 04.02.2014 року була малолітньою;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_15 від 04.02.2014 р. з фото таблицею, згідно якого при його огляді було виявлено на лобній частині голови розсічену рану та в області носа запечену кров, на тілі множинні забої та крововиливи, а саме на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, тріщина нижньої губи з лівого боку;

В процесі огляду місця події (протоколи від 04.02.2014р.) за місцем проживання потерпілої ОСОБА_15 в с.Касянівка та за місцем проживання її бабусі ОСОБА_21 в сел. Дворічна були виявлені та вилучені предмети постільної та спідньої білизни, одежі потерпілої, рушники з плямами бурого кольору, схожого на кров, походження якої, згідно висновків судово-імунологічних експертиз, від ОСОБА_15 не виключається. Від ОСОБА_8 ця кров походити не могла.

Згідно даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_31 , судово-медичного експерта ОСОБА_32 та понятих, відеозапис якого було відтворено в судовому засіданні, обвинувачений розповів і на місті вчинення злочину вказав на спосіб нанесення малолітній ОСОБА_15 тілесних ушкоджень їх локалізацію, механізм та динаміку утворення.

Відповідно до висновків судово-медичного експерта № 44/КП т/14 від 4.02.2014 року, № 105-КП/14 від 24.03.2014 року, висновків комісійної судово-медичної експертизи № 118-КЕ/2014 від 29.04.2014 року пояснень у суді судово-медичного експерта ОСОБА_32 , при судово-медичній експертизі трупу неповнолітньої ОСОБА_15 , 2008 р.н. були встановлені: закрита черепно-мозкова травма у вигляді об`ємної субдуральної гематоми (крововилив під тверду мозкову оболонку) над правою півкулею головного мозку і наявності крововиливів у м`які покрови голови збоку їх внутрішньої поверхні у тім`яно-скроневій ділянці справа, множинних синців та саден на голові.

Перебіг вказаної черепно-мозкової травми ускладнився розвитком здавлення головного мозку субдуральною гематомою, що привело до набряку і набубнявіння головного мозку та настання смерті дитини.

Виходячи з морфологічних мікроскопічних (гістологічних ознак, встановлених при дослідженні шматочків головного мозку і твердої мозкової оболонки, слід вважати, що смерть дівчинки настала за декілька (до 10 годин) від моменту спричинення їй черепно-мозкової травми. Закрита черепно-мозкова травма виникла від прямої множинної ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів (не менш ніж 10-разової дії) індивідуальні властивості яких у пошкодженнях не відобразились, хоча такими могли бути руки людини та предмети, що мали подібні властивості.

Причиною смерті малолітньої ОСОБА_15 стала вищевказана закрита тупа травма голови, що супроводжувалась травматичним субдуральним крововиливом, що викликав набряк-набрякання головного мозку, його здавлення.

Судово-медичних даних, які б вказували на те, закрита черепно-мозкова травма ОСОБА_15 утворилася внаслідок падіння з висоти власного зросту на площині або внаслідок прискорення та співударяння о перешкоду, не встановлено.

Спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 за рахунок ударів по голові, тулубу та кінцівкам при способі та механізмі, на який вказує ОСОБА_8 в своїх свідченнях, у тому числі під час слідчого експерименту взагалі не протирічать судово-медичним даним.

Даючи оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції у вироку правильно зазначив, що їх достовірність та об`єктивність не викликає сумнівів, оскільки вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним, є относимими, допустимими і достатніми.

Визначаючи зміст і спрямованість умислу, суд у вироку зазначив, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про вік дитини, яка була неповнолітньою, мав мотивом злочину пригнічення опору дитини її муштруванню, тобто примусу писати увечері і за допомогою фізичної сили, побиття, спричинення фізичного насильства, болю, намагався підкорити, зломити опір дитини, з великою силою причинив тілесні ушкодження голови, які привели до загибелі дитини.

Оскільки встановлено, що обвинувачений руками із значною силою множину разів наносив малолітній дитині удари у тому числі в область голови, тривалий час не вживаючи заходів для надання медичної допомоги, то він не міг не передбачати, що за такими діями можливо настання смерті, суд дійшов правильного висновку про наявність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства малолітньої дитини.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що відсутні докази, що ОСОБА_8 бажав заподіяти смерть дитині та те, що смерть настала від його умисних дій і на його думку дитина померла від того, що їй не надана своєчасно медична допомога, що його дружина підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, оскільки вона постійно била дитину і в той вечір з її вини дитина впала та вдарилася головою об одвірок, а саме він оказував допомогу та відвіз дитину до лікарні, тому його дії треба було кваліфікувати як не надання своєчасної допомоги і що він ніколи в житті не бив малолітню ОСОБА_33 є безпідставними, такими, що суперечать наведеним вище доказам.
Таким чином, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину вбивства малолітньої дитини та правильно кваліфікував його дії за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника правильності цих висновків не спростовують. Тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_18 задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів перевіряючи правильність призначення судом першої інстанції покарання з точки зору його відповідності вимогам ст. 65 КК України, дійшла наступного.

Положення ст.65 КК України передбачають, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд, пославшись на положення ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого
має постійне місце проживання в с.Касянівка Дворічанського району Харківської області за яким характеризується задовільно, одружений на потерпілій ОСОБА_7 , має двох малолітніх дітей 2011 та 2013 років народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше двічі судимий.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі за розміром призначено близьке до максимального з передбаченого санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, такі обставини, як засудження ОСОБА_8 за злочин, що є особливо тяжким, який являє собою підвищену суспільну небезпеку, наявність двох судимостей у тому числі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, не визнання обвинуваченим своєї провини, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вчинення злочину відносно малолітньої дитини, якої не виповнилось і шести років, не вжиття заходів з надання своєчасної медичної допомоги, на які прокурор посилається в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для скасування вироку через невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалення нового вироку з призначенням нового, більш суворого покарання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо розміру покарання призначеного ОСОБА_8 , яке є необхідне й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а доводи апеляційної скарги заступника прокурора області правильності цього висновку не спростовують, тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду першої в межах апеляційних скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого, захисника, заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: