Справа № 734/3748/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/582/2017
Категорія - ст. 121 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в ЄРДР за № 0000720, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його адвоката ОСОБА_7 та прокурора на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, по кримінальному провадженню, щодо,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Актас Темирського району Актюбинської області республіки Казахстан, казаха, особи без громадянства, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого постійного місця реєстрації, тимчасово проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду міста Чернігова ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання 26 липня 2016 року, зарахуваши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили), продовживши строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експертів в розмірі 7 267 (сім тисяч двісті шістдесят сім) грн. 50 коп. в дохід держави.

Цивільний позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Козелецької центральної районної лікарні кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_9 , в сумі 1 141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 00 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд у нічний час 26 липня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_9 один удар ножем в область грудної клітки, заподіявши тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, ускладненого правобічним гемотораксом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій просив вирок суду скасувати, за м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 6 роки 6 місяців позбавлення волі.

Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, що за місцем тимчасового проживання характеризується негативно, будучи раніше не одноразово засудженим за умисні, в тому числі і корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий злочини проти життя та здоров`я особи. є особою працездатного віку, проте заходів щодо працевлаштування не здійснив, відсутність обставини, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання - рецидив злочину, незважаючи на часткове визнання вини, ОСОБА_6 фактично заперечив свою причетність до інкримінованого йому діяння, намагаючись викривити фактичні обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, не відшкодував шкоду по заявленому цивільному позову.

Також, до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій просив вирок суду скасувати а провадження по справі закрити.

Вказує, що судом першої інстанції не правильно дана оцінка відсутності на подвір`ї молотка, стверджує, що його виніс саме обвинувачений, але на момент заподіяння удару ножем в руках потерпілого ОСОБА_9 був молоток, а тому ОСОБА_10 захищався. Також, суд не вказав чому він надав перевагу показанням потерпілого та його співмешканки ОСОБА_11 , а не показанням ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 стосовно того, чи перебував потерпілий на подвір`ї з молотком. Також вказує, що потерпілий ОСОБА_9 незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 .. Також, судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про визнання недопустимим доказом висновку судово-медичного експерта № 1004 про наявність у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, оскільки цей доказ отриманий поза процесуальний спосіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що не надали належної можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, не враховано судом першої інстанції, що на його утриманні перебуває двоє дітей його співмешканки ОСОБА_14 , щире каяття, співпрацю зі слідством, а збитки не відшкодував по причині перебування під вартою.

Прокурор, також, подав заперечення на апеляційні скарги скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його адвоката ОСОБА_7 в яких вказував на відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив вирок районного суду скасувати, а провадження по справі закрити, його адвоката, який підтримав свою апеляційну скаргу, позицію свого підзахисного та просив задовольнити подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту на наголошував на задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показами, які він давав в суді першої інстанції, що влітку 2016 року, точної дати не пам`ятає, він приїхав від матері до своєї співмешканки, яка проживає по АДРЕСА_1 . В літній кухні перебували на той час ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вони поспілкувалися, він поїв та ліг в будинку дивитися телевізор. Через деякий час прийшла дружина ОСОБА_17 і вони лягли відпочивати. Крізь сон він почув, що його хтось голосно кличе. Коли він вийшов на подвір`я з будинку, то побачив, що ОСОБА_18 стоїть біля будинку, а за ним з молотком в руках летить ОСОБА_9 . Він відштовхнув ОСОБА_15 і налетів на ОСОБА_9 таким чином, що заподіяв йому удар ножем ззаду, проте в яку саме частину, не пам`ятає. Потім він поклав ніж і пішов за ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_15 повідомив йому, що він сильно ударив потерпілого ножем. Коли він вийшов з двору, то вже не бачив ОСОБА_9 , але пішов в тому напрямку, де він живе. Відповідаючи на запитання суду, обвинувачений повідомив, що вул. Шевченка, де знайшли молоток, знаходиться в іншому боці по відношенню до помешкання ОСОБА_9 і дорога до його дому від дому ОСОБА_6 не пролягає через вказану вулицю. В подальшому обвинувачений давати показання та відповідати на запитання відмовився. В судових дебатах ОСОБА_6 повідомив суду, що він не розуміє, чому його обвинувачують в умисному нанесенні тілесних ушкоджень, адже він не мав наміру це зробити умисно.

Потерпілий ОСОБА_9 дав в суді першої інстанції показання, що приблизно 26 липня 2016 року, приблизно о 01.30 год. він пішов до помешкання ОСОБА_6 . Зайшовши на подвір`я, він почув голоси в літній кухні і зрозумів, що його дружина ОСОБА_19 там. Він відкрив двері і запитав хто там, а в цей час до нього підійшов ОСОБА_20 , схопив його за руки і почав гукати ОСОБА_6 з проханням допомогти. Приблизно через хвилину-півтори вийшов ОСОБА_6 і вони вдвох повалили його на землю обличчям вниз. ОСОБА_6 приставив до його горла ніж. ОСОБА_6 сидів в нього на спині, а ОСОБА_12 на ногах. Коли ОСОБА_12 встав з його ніг, ОСОБА_6 також почав вставати і він також спробував встати і в цей момент отримав удар ножем ззаду в спину. Він встав і пішов додому. Дійшовши до сусіда, попросив викликати йому швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_12 в районному суді показав, що 26 чи 27 липня 2016 року приблизно о 21.00 год. він прийшов на початку 22.00 год. і на той час в літній кухні була ОСОБА_21 , дружина ОСОБА_9 , і ОСОБА_22 , дружина ОСОБА_6 .. Потім прийшов ОСОБА_9 , тримаючи в правій руці молоток. Він підійшов, взяв його за руки і почав виштовхувати з кухні і кликати ОСОБА_6 .. Він ОСОБА_9 поставив під ніжку, той впав і він почав йому заламувати руки, вихватив в нього молоток і відкринув його до сараю. Коли ОСОБА_9 сказав, що піде, він встав з нього і в цей момент засвітилося в будинку світло, з будинку вибіг ОСОБА_6 , пригнув на ОСОБА_9 , вдарив його рукою в грудку клітку з правої сторони. ОСОБА_9 присів біля сараю, тримаючи в руках молоток. Як він зрозумів, ОСОБА_6 пригув на ОСОБА_9 , оскільки той взяв молоток і замахувався на нього ОСОБА_12 . ОСОБА_9 почав відлазити до виходу. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 , який майже лежав на спині, але частково був обпертий об дерево, приставив ніж до шиї і запитав яке він має право так себе поводити. Потім ОСОБА_6 став за спину ОСОБА_9 і пристав ніж до черевної порожнини справа і натиснув на ніж. ОСОБА_9 сказав, що все зрозумів і пішов додому, а ОСОБА_6 пішов за ним, провести.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції дала суду показання, що вона проживає разом з ОСОБА_9 . Того вечора, коли прийшов ОСОБА_9 , після 12.00 год. ночі, вона в кухні була з ОСОБА_12 , який схопив ОСОБА_9 за руки і почав виштовхувати його на вулицю. ОСОБА_12 тримав ОСОБА_9 і кликав ОСОБА_6 . Коли вийшов ОСОБА_6 , вона злякалася, вибігла з кухні і побігла геть, тому як розвивалися події далі їй невідомо.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду місця події від 26 липня 2016 року з доданою фото таблицею, відповідно до якого було проведено огляд господарства АДРЕСА_1 , в якому вказано, що на серванті в будинку знайдено ніж, на лезі якого маються сліди речовини бурого кольору, а на відстані 227 метрів в бік села Пархимів по вулиці Шевченка знайдено молоток з дерев`яною ручкою; вказані речі були вилучені під час проведення огляду місця події.

Протоколом огляду предмету від 28 липня 2016 року з доданою фото таблицею, відповідно до якого предметом огляду була спортивна олімпійка, добровільно надана потерпілим ОСОБА_9 , на якій на задньому стані з правої сторони мається поріз довжиною 2 см, який спостерігається також і на внутрішній стороні куртки; навколо порізу на куртці мається пляма бурого кольору невизначеної форми.

Протоколом огляду предмету від 09 грудня 2016 року з доданою фото таблицею, відповідно до якого предметом огляду були спортивні штани сірого кольору, які вилучені у ОСОБА_6 зі слідами речовини бурого кольору 26 липня 2016 року під час затримання ОСОБА_6 ..

Речовими доказами, дослідженими в судовому засіданні ножем, на якому виявлені сліди поту ОСОБА_6 та сліди крові ОСОБА_9 , чоловічою курткою, належною ОСОБА_9 , на якій мається поріз з правої сторони та сліди крові, належні ОСОБА_9 , штанами, належними ОСОБА_6 , на яких виявлені сліди крові, які за умови змішування можуть належати ОСОБА_9 .

Висновком експерта № 2217, 148 (б) від 11 жовтня 2016 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якої, з урахуванням груп крові осіб, які проходять по справі, виявлені на руків`ї ножа сліди поту можуть бути залишені ОСОБА_6 .. На лезі наданого на експертне дослідження ножа, виявлено сліди крові, з урахуванням груп крові осіб, які проходять по справі, виявлені сліди крові можуть належати потерпілому ОСОБА_23 ..

Висновком біологічної експертизи № 144 (б) від 12 жовтня 2016 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якої на поверхні наданих на експертне дослідження спортивних штанах, виявлено сліди крові. З урахуванням груп крові осіб, які проходять по справі, виявлені на спортивних штанах сліди крові можуть походити від підозрюваного ОСОБА_6 . Походження виявлених слідів крові від потерпілого ОСОБА_23 не виключається тільки за умови змішування.

Висновком судово-медичної експертизи № 1004 від 15 вересня 2016 року, відповідно якого у ОСОБА_9 мається тілесне ушкодження, котре виникло від дії гострого предмету, що має колючо різальні властивості, в тому числі і ножа, по давності утворення, може відповідати даті 26.07.2016р, як на це вказано в постанові про призначення експертизи.

Висновком експертизи № 200 (б), 2660 від 09 грудня 2016 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якої виявлені на внутрішній стороні спортивної олімпійки ОСОБА_9 наданої на дослідження, є механічними пошкодженнями (слідами різання) утвореними в результаті дії твердого гострого предмета (наприклад клинком ножа).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечуючи факт заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень ножем, вказав на необхідну оборону, оскільки в руках потерпілого ОСОБА_9 був молоток.

Вказана позиція обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката була предметом дослідження в суді першої інстанції, за результатами якого суд прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується и колегія.

Аналізуючи вищевказані показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, колегія суддів приходить до переконання, що на момент заподіяння ОСОБА_6 удару ножем потерпілому, останній не тримав молоток в руках, а як наслідок була відсутня загроза життю ОСОБА_6 . Вказане виключає перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони. До того ж сам характер дій обвинуваченого, які полягали в завданні потерпілому удару ножем жодним чином не свідчить, що вони були здійснені з метою оборони.

Крім того, з показань вищевказаних свідків, колегія суддів робить висновок, що вулиця Шевченко, де був знайдений молоток, знаходиться в іншій стороні по відношенню до будинку ОСОБА_9 і потерпілий одразу пішов в напрямку свого будинку, а не в напрямку вул.. Шевченка.

Тому, протилежні твердження сторони захисту, суд вважає безпідставними і такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим ОСОБА_6 покарання.

Посилання адвоката ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі про безпідставне відмовлення в задоволенні клопотання про визнання недопустимим доказом висновку судово-медичного експерта №1004 про наявність у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, оскільки цей доказ отриманий поза процесуальний спосіб, колегія суддів також вважає безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України стороною обвинувачення була отримана із Козелецької ЦРЛ медична документація стаціонарного хворого - потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В даному випадку медична карта стаціонарного хворого - потерпілого ОСОБА_9 не є предметом, об`єктом вчинення злочин, а лише засвідчує факт перебування хворого на лікуванні, перебіг захворювання та встановлений діагноз і згідно вимог КГЖ України, інших нормативних документів, які регламентують порядок проведення експертиз, використовується для проведення судово-медичної експертизи.

Після проведення судово-медичної експертизи медична карта стаціонарного хворого була повернута до закладу охорони здоров`я.

Таким чином, висновок судово-медичної експертизи отриманий стороною обвинувачення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом України і є допустимим доказом.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що його права при наданні закладом охорони здоров`я медичної документації слідчому, який в подальшому скерував таку документацію експерту для проведення експертизи з метою виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_9 , не були порушені, що дає підстави суду дійти висновку про надання згоди ОСОБА_9 на поширення в такий спосіб інформації, що стосується стану його здоров`я.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 що в суді першої інстанції йому не надали належної можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, також спростовується матеріалами кримінального провадження, які містять розписку обвинуваченого про часткове ознайомлення та акт, складений начальником ІТТ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_24 , секретарем судових засідань ОСОБА_25 та заступником керівника апарату суду ОСОБА_26 , відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 ознайомився з частиною матеріалами провадження, після чого відмовився від подальшого ознайомлення.

Твердження ОСОБА_6 про те, що йому не вручений вирок є безпідставними, оскільки обвинувальний вирок у встановленому законом порядку судом вручено ОСОБА_6 але він відмовився поставити свій підпис під розпискою. Даний факт зафіксований у акті (а.п.44)

Також, судом першої інстанції правильно даний висновок, що метою знаходження ОСОБА_9 на території домоволодіння, в якому проживав ОСОБА_6 , були намагання забрати дружину ОСОБА_11 , а не прагнення проникнути до будинку чи іншого приміщення ОСОБА_6 , тому твердження адвоката ОСОБА_7 про незаконне проникнення на територію домоволодіння, також є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку по наркоманії та психіатрії, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину.

Так, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції враховані всі обставини при призначенні покарання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його адвоката ОСОБА_7 та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його адвоката ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3