Справа № 521/9746/17
Номер провадження:1-в/521/710/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю представника ОВК - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Прокурор та представник установи у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання.
Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може биту застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі з умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин і на день подачі клопотання відбув 2/3 строку покарання, тобто він має право на звернення з клопотанням про УДЗ, відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України.

В характеристиці на ОСОБА_5 вказано, що засуджений характеризується негативно, працевлаштований, а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що він мав два заохочення та чотири стягнення, три з яких, на підставі п.14 ст. 134 КВК України, погашені.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що засуджений, який при відбуванні покарання мав два заохочення та чотири стягнення, три з яких, на підставі п.14 ст. 134 КВК України, погашені, не довів свого виправлення, тож не може бути звільненим умовно-достроково від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання так як засуджений не став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не підтвердив можливість застосування до нього дії ст. 81 КК України.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 формально поставився до подачі клопотання так як, хоча й п.2 ч.3 ст. 81 КК України передбачена можливість звернення з клопотанням про УДЗ, проте матеріали справи свідчать про те, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_6 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1