У Х В А Л А Справа № 200/8445/17
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/5010/17
23 травня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
23 травня 2017 року до суду звернувся старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 із клопотанням, підтриманим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у якому прохає накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилось та яким би чином воно не виражалось.
З матеріалів даного кримінального провадження слідує, 03.06.2014 року громадянин ОСОБА_4 , будучи членом «ДНР», озброєним вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, перебуваючи у невстановленому слідством автомобілі поряд з будівлею Амвросіївської районної державної адміністрації (м. Амвросіївка, вул. Леніна, 24), що знаходиться в районі розташування відділу прикордонної служби «Амвросіївка» ДПС України (Донецька область м. Амвросіївка, вул. Фрунзе,17), діючи за попередньою змовою групою осіб членами «ДНР» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснив замах на вчинення терористичного акту, а саме на застосування вогнепальної зброї: автоматів АК-74 (с.н. НОМЕР_1 ), АКС-74У (с.н. 937076) АКС-74У (с.н. НОМЕР_2 ), пістолету ПМ (с.н. НОМЕР_3 ) та саморобних вибухових пристроїв, отриманих у захопленій терористами будівлі УСБУ в Донецькій області, з метою вчинення вибуху, стосовно громадян України, у тому числі начальника Черкаського центру підготовки молодших спеціалістів Державної прикордонної служби України (ДПСУ) «Оршанець» полковника ОСОБА_8 , який виконував функції начальника мото-маневреної групи (ВПС) «Амвросіївка», з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, однак його злочинна діяльність була припинена військовослужбовцями 3-го полку спецпризначення Збройних Сил України.
07.08.2014 року підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , було повідомлено про підозру, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.
08.08.2014 року у кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний 05.06.2014 року, змінено на особисте зобов`язання, строком до 04.10.2014 року.
16 вересня 2014 року у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та їх місце знаходження на даний час невідоме, його, на підставі постанови слідчого оголошені у розшук, проведення якого доручено ГВ БКОЗ УСБУ у Дніпропетровській області
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України за ОСОБА_4 об`єктів нерухомого та нерухомого майна, зареєстрованих за останнім на праві власності не значиться.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
В силу вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, окрім іншого, перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення слідчого, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає не задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із наведених вище норм законодавства, арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, тобто на таке майно, яке має індивідуально визначені ознаки. Враховуючи те, що слідчим не зазначено у клопотанні перелік і види майна, що належить арештувати, а накладення арешту на невизначене індивідуальними ознаками майно та майнові права підозрюваного буде суперечити нормам чинного кримінально-процесуального законодавства, прихожу до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1