Справа № 521/4551/17
Номер провадження:1-кс/521/1526/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах та в захист обвинуваченої ОСОБА_4 , про припинення порушення прав людини, забезпечення невідкладеного проведення судово-медичного обстеження та зміну запобіжного заходу, -
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах та в захист обвинуваченої ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, про припинення порушення прав людини, забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження, та зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.
Адвокат у своєму клопотанні наголошує на грубому та неодноразовому порушенні прав людини засудженої ОСОБА_5 , що полягає у ненаданні належного медичного лікування, що свідчить про катування, та порушення ст. 3 Конвенції. Також адвокат звертає увагу, на те, що ОСОБА_5 потребує спеціалізованої діагностики та лікування, зокрема, у зв`язку із наявністю у неї хронічного вірусного гепатиту, яке не може бути забезпечено Одеським СІЗО, тому виходячи із стану здоров`я останньої, захисник вважає недоцільним тримання її під вартою в Одеському СІЗО та просить суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Одночасно, адвокат просить невідкладно провести ОСОБА_5 судово-медичне обстеження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, наполягаючи на його задоволенні.
Розглянувши клопотання, вислухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали на підставі яких ОСОБА_4 тримається під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимоги ст.206 КПК України не передбачають та не зобов`язують слідчого суддю щодо забезпечення невідкладного судово-медичного обстеження осіб, відносно яких судом постановлений вирок.
Відтак, клопотання в цій частині, щодо невідкладного проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.
Що стосується зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Вивченням матеріалів долучених до клопотання, слідчим суддею встановлено, що 12 травня 2016 року Балтським районним судом Одеської області ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст.307 КК України, та їй призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна; за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту змінено на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, та її взято під варту в залі суду.
В постанові пленуму ВССУ за № 14 від 19 грудня 2014 року вказано, що під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
При цьому, якщо питання про доцільність та обґрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції може переглянути доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Аналізуючи положення закону «Про попереднє ув`язнення» тобто попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, котрий у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, метою запобіжного заходу, серед іншого, є забезпечення виконання вироку.
З огляду на викладене слідчий суддя не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Посилання адвоката в клопотанні на ст.331 КПК України, щодо зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, слідчий суддя вважає, що воно є помилковим.
Так, вимогами ч.1 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Отже за змістом цього закону клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу, розглядає суд під час судового розгляду.
Керуючись ст. 206, 376 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах та в захист обвинуваченої ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1