1-кс/754/1718/17
Справа № 754/9081/17
У Х В А Л А
Іменем України
14 липня 2017 року Cлідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві про накладення арешту на майно,

Встановив:

13.04.2017 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування та витягу з кримінального провадження встановлено, що невстановлені досудовим слідством особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальної шкоди ОСОБА_5 , а також намагаються заволодіти іншим належним йому на праві власності майном.

11.07.2017 року постановою слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві квартиру АДРЕСА_2 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий просить накласти арешт на вищевказане нерухоме майно з метою його збереження.
Вислухавши в судовому засіданні думку слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши долучені до клопотання матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді даного клопотання встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження №0000024 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, здійснюється щодо заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 , з клопотання та долучених до нього матеріалів не вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , стосується вказаного кримінального провадження, відомості щодо вчинення протиправних дій стосовно зазначеного нерухомого майна у витягу з кримінального провадження відсутні

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання щодо накладення арешту та про відмову в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам глави 17 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України

Ухвалив:

В клопотанні старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя -