В И Р О К
іменем України
"12" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0013193 від 31 серпня 2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (штраф сплачений),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 30 серпня 2015 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи біля магазину «Фора» по вул. Будівельників в м. Києві, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 .

В подальшому, вказані особи вступили в злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з помешкань громадян та обернення його в свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 31 серпня 2015 року близько 00 годин 05 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 ще й повторно, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , де побачили відчинене вікно до квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, через вікно, незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 . Перебуваючи в даній квартирі, ОСОБА_6 , підійшов до вхідних дверей, де побачив ключ, який знаходився в дверях, відчинив вхідні двері квартири та двері під?їзду. Після цього до квартири АДРЕСА_4 , таємно, повторно, незаконно проник ОСОБА_5 .

Перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обшукавши її на предмет знаходження цінних речей, та таємно, а ОСОБА_5 ще й повторно, викрали чуже майно, а саме телевізор марки «Самсунг», вартістю 1000 грн., мікрохвильову піч марки «Сатурн», вартістю 500 грн., машинку для шиття марки «Мінерва», вартістю 2000 грн., чайник, вартістю 400 грн., мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 500 грн., в якому знаходились сім-картка оператора «Київстар» НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., на рахунку 20 грн., та сім-картка оператора «Лайф» НОМЕР_2 , вартістю 10 грн., на рахунку якої було 20 грн., годинник на руку марки «Арієнт», вартістю 2000 грн., ДВД-програвач, вартістю 800 грн., сумка коричневого кольору, вартістю 200 грн., в якій знаходились документи та дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, гаманець шкіряний коричневого кольору, вартістю 1500 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 грн. та дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, окуляри марки «Діор», вартістю 1000 грн., манікюрний набір, вартістю 200 грн., що належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 10 360 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна з проникненням в житло, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку державного обвинувача.

Судом враховується те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, працює не офіційно, неодружений, є сиротою, раніше злочини скоював.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого нимзлочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень)

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставіч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхіднезарахувати в строк відбуванняпокаранняобвинуваченомутермінйого попередньогоув`язнення, а саме з 31.08.2015року по 23.11.2015 року та з 23.12.2016 року по 12.01.2017 рокувключно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

На підставіч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 31.08.2015 року по 23.11.2015 року та з 23.12.2016 року по 12.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: