АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/377/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/331/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 29 серпня 2017 року апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурора та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року за кримінальним провадженням №0000423 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова вища, раніше не судимого, не одруженого, має неповнолітню доньку, інваліда 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів №19/10.2-144 від 29 вересня 2016 року у розмірі 1 760 гривень 80 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи №19/10.1-200 від 23 листопада 2016 року у розмірі 351 гривні 84 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи №19/10.1-201 від 30 листопада 2016 року у розмірі 439 гривень 80 копійок (а.с.158-161).
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи №8/10.1-4 від 19 січня 2017 року у розмірі 351 гривні 84 копійки (а.с.164-167).
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової траспортно-трасологічної експертизи №19/10.4-195 від 18 листопада 2016 року у розмірі 1 583 гривні 28 копійок (а.с.137-141).
Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_9

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокузмінити та у вступній частині вироку зазначити номер кримінального провадження №0000423.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокузмінити в частині призначеного обвинуваченому покарання, звільнивши ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокузмінити в частині призначеного обвинуваченому покарання, призначити ОСОБА_9 покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на два роки, звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокускасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_9 покарання з застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року ОСОБА_9 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

11 липня 2016 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_9 керуючи технічно несправним автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_11 , рухаючись на автомобілі «ЗАЗ 1102» по сухому покриттю на проїжджій частині автомобільної дороги «П`ятихатки Кривий Ріг» з боку смт. Широке в напрямку пр. Південний в м. Кривому Розі поблизу від електроопори №21/27 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, був неуважним, не врахував дорожні умови та технічний стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість, яка б дозволила йому контролювати рух автомобілю та безпечно керувати ним, допустив неконтрольований занос, внаслідок чого керований ним автомобіль виїхав на зустрічну смугу, з послідуючим зіткненням з автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_12 , позаду перебував ОСОБА_13 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.1.5, 2.3 б), 2.3 д), 12.1, п. 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.3. д) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;
п. «12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»;
п. 31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
п. 31.4.1. Гальмові системи:
а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди була смертельно травмована пасажир автомобіля «ЗАЗ 1102» ОСОБА_11 , смерть якої згідно висновку судово-медичної експертизи №1292 від 03 серпня 2016 року наступила від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжується множинними переломами кісток тулубу з ушкодженням внутрішніх органів та кінцівок і ускладнилась розвитком шоку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності та за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких настала смерть ОСОБА_11 за невеликий проміжок часу, що визначається хвилинами після спричинення їй тілесних ушкоджень.
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №1728 від 16 вересня 2016 року було спричинено тілесне ушкодження, у вигляді: сполученої травми, забійної рани лівої лобної ділянки; розлога, скальпована рана лівого плеча; забійна рана правої кисті; відкритий багато скалковий перелом наколінника; закритий перелом внутрішньої щиколотки правої гомілки; шкіряні рубці в ділянках: тильної поверхні нижньої третини лівого передпліччя, по внутрішній поверхні в проекції лівого колінного суглобу та передній поверхні в проекції нижнього краю лівого наколінника на місці загоєних ран, яке за своїм характером відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України посилається на ті обставини, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку, у вступній частині не вказав, номер кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , чим порушив вимоги кримінального процесуального закону, а саме п.3 ч.2 ст.374 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України посилається на ті обставини, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 є щире каяття, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, крім того, він є інвалідом ІІ групи. Також, судом не враховано, в якості обставини, що пом`якшує покарання примирення з потерпілими. Належним чином не враховано особу обвинуваченого, а саме, що останній безпосередньо до ДТП був офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за останнім місцем роботи. Судом не враховано відношення до вчиненого діяння, а саме, що за час проведення досудового слідства ОСОБА_9 багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, проявив щире каяття. Вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України посилається на ті обставини, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим. Судом не враховано, в якості обставини, що пом`якшує покарання примирення з потерпілими. Належним чином не враховано особу обвинуваченого, а саме, що останній безпосередньо до ДТП був офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за останнім місцем роботи. Вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , посилається на ті обставини, що судом першої інстанції покладено в основу обвинувального вироку недопустимі докази, а саме протокол огляду трупу від 11.07.2016 року, висновок судово-медичної експертизи №1292 від 12.07.2016 року, висновок судово-медичної експертизи №1728 від 13.09.2016 року. Вказані докази отримані на досудовому слідстві з порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону. Крім того, судом не повно з`ясовані обставини щодо технічної несправності гальмової системи автомобіля ЗАЗ 1102, під керуванням обвинуваченого. Так, відповідно до висновку судової експертизи технічного стану автомобіля ЗАЗ 1102 гальмівна система вказаного автомобіля знаходилась в технічно несправному стані у зв`язку з її переобладнанням. Причини вказаного переобладнання не були встановлені в ході судового розгляду, в тому числі не виключена можливість здійснення сторонніми особами переобладнання внаслідок злочинного наміру. Крім того, в ході досудового розслідування ОСОБА_9 неодноразово допитували в якості свідка, який не маючи можливості відмовитись від дачі показань повідомляв слідчому про обставини ДТП. В наступному вказана інформація була використана слідчим для отримання доказів в рамках кримінального провадження, які були покладені в основу обвинувачення та вироку суду першої інстанції. Також, у протоколі огляду місця ДТП від 11.07.2016 року слідчим не вказано, яке саме покриття знаходиться на узбіччі дороги, а також вказано, що за напрямком огляду наявний підйом. А судові автотехнічні експертизи, які згодом були проведені на підставі вказаного протоколу, містять суперечливі дані. Отже, вказані вище докази мають суттєві протиріччя та неузгоджені між собою, які не були усунуті під час судового слідства. Також, при призначенні покарання обвинуваченому, судом не повністю враховано особу обвинуваченого, а саме, що він безпосередньо до моменту травмування в результаті ДТП мав постійне місце роботи, де характеризується позитивно.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_8 підтримав доводи своєї апеляційної скарги частково та просив розглянути їх тільки в частині зменшення обвинуваченому ОСОБА_9 призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, частково підтримали апеляційну скаргу захисника, при вирішенні апеляційної скарги прокурора покладались на розсуд суду, апеляційні скарги потерпілих просили задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, апеляційні скарги потерпілих та захисника обвинуваченого просив залишити без задоволення.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора підлягають задоволенню.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідають обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Судом в повній мірі досліджені зібрані у кримінальному провадженні докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_9 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Одночасно, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення загальних засад призначення покарання, згідно п.1 ч.1 ст.65 КК України.

Як передбачено ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами
Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як передбачено п.п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Доводи апеляційних скарг потерпілих та захисника ОСОБА_8 щодо необхідності призначення ОСОБА_9 менш суворого покарання заслуговують на увагу.
Згідно вироку, суд призначив ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.
Рішення суду про можливість призначення обвинуваченому такого виду покарання не можна визнати обґрунтованим, оскільки, приймаючи його, суд фактично не навів у вироку переконливих доводів про його доцільність, а лише послався на те, які наслідки дорожньо-транспортної пригоди настали.
Суд першої інстанції, мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у виді реального позбавлення волі, послався на те, що він раніше не судимий, є інвалідом 2 групи, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, низький рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб. Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що вказані факти були враховані формально.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що злочин скоєно ОСОБА_9 з необережності у формі злочинної недбалості, що висновки досудового слідства і суду про порушення ним ПДР України зроблені виключно на щирих і правдивих показах обвинуваченого, що він розкаявся та визнав свою вину в повному обсязі та вперше притягається до кримінальної відповідальності.
При визначенні ОСОБА_9 покарання судом не враховано позицію потерпілих, які, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, наводили з цього приводу свої доводи, зазначали, що претензій ані матеріального, ані морального характеру до обвинуваченого вони не мають, тим самим вони вважали вирок районного суду в частині призначення покарання занадто суворим.
Тому з урахуванням тяжкості злочину та його наслідків, зазначених даних про особу обвинуваченого, колегія суддів визнає, що суд призначив ОСОБА_9 таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції від суспільства, а тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі положень ст.75 КК України, з випробуванням, проте в умовах належного контролю за його поведінкою, з покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Вступна частина вироку, як зазначено у п.3 ч.2 ст.374 КПК України, крім іншого, повинна містити найменування (номер) кримінального провадження.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, а саме з витягу з кримінального провадження та повідомлення про початок досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_9 передбачене ч.2 ст.286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 (том 1 а.кп.1, 46). Вказане також підтверджується обвинувальним актом (том 2 а.кп.5-7).

Але, згідно оскаржуваного вироку від 23 березня 2017 року, судом першої інстанції, в порушення норм вищезазначених статей, у вступній частині не зазначено номер кримінального провадження (а.кп.81-83).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 зміні шляхом внесення даних про номер кримінального провадження у вступну частину вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора задовольнити.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокувідносно ОСОБА_9 змінити.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому основного покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням, із іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст76 КК України, покласти на нього наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зазначити у вступній частині вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокувідносно ОСОБА_9 номер кримінального провадження 0000423.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4