Справа № № 585/5136/16-к
Номер провадження 1-в/585/43/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
19 травня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, заяву ОСОБА_5 про приведення вироку суду у відповідність, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням в якому вказав, що відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, до ст.ст. 64, 68 КК України внесені зміни. В зв`язку з вказаним просить привести вирок у відповідність до закону України 1492-VІІІ від 07.10.2016 року ст. 64,68 КК України та винести судове рішення щодо пом`якшення призначеного вироком Апеляційного суду м. Чернігів від 18 березня 2002 року. Зазначений вирок ухвалою Верховного суду України від 2 липня 2002 року залишений без змін. Своїм рішенням суд допустив помилку, де вказав, що ОСОБА_6 разом з іншими засудженими за попереднім зговором вчинив умисні дії, наносив удари обом потерпілим, а також душив ОСОБА_7 внаслідок яких сталася смерть потерпілих. Але Верховний суд України переглянув матеріли кримінальної справи та виніс додаткову ухвалу від 19 травня 2005 року в якій вказано, що такий запис в ухвалі є очевидно помилковий, оскільки Прищепу, як це видно з вироку суду, не визнано винним у тому, що він душив ОСОБА_7 , а тому цей запис, як очевидно помилковий і підлягає виключенню. Виходячи з зазначеного, відповідно до Закону України «Про винесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізацію прав засуджених» від 07.09.2016 р. внесено зміни до ст. 64, 68 КК України, які пом`якшують кримінальну відповідальність. В новій редакції ч. 2 ст. 68 КК України визначено що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Чернігів а також додаткової ухвали Верховного Суду України від 19 травня 2005 року не відноситься до злочинів, проти основ національної безпеки України. Вказане свідчить, що вирок відносно нього на підставі рішення відносно нього на підставі «Додаткової ухвали» Верховного Суду України від 19 травня 2005 року, а також на підставі ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 68 КК України має бути приведений у відповідність до ч.2 ст. 64, ч.4 ст. 68 КК України із заміною йому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на інший вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк. В резолютивній частині ОСОБА_5 просить розглянути його заяву на підставі вищезазначеного рішення «додаткової ухвали» Верховного Суду України від 19 травня 2005 року та вироку Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2002 року та прийняти законне рішення по його заяві.

В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не прибув, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор вважав, що клопотання задоволенню не підлягає.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання ОСОБА_5 і просив задоволити.

ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 18 березня 2002 року за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 296, ч.3 ст. 289, п.п. 1,9,12 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 2 липня 2002 року вирок судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2002 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а касаційні скарги та касаційне подання без задоволення. На четвертому аркуші Ухвали, в 4 абзаці вказано: «Посилання в скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_6 у вчиненні вбивства є помилковим, безпідставні, спростовуються наведеними у вироку як показаннями самого ОСОБА_6 , так і показаннями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з яких видно, що ОСОБА_6 разом з іншими засудженими за попереднім зговором вчинив умисні дії, наносив удари обом потерпілим, а також душив ОСОБА_7 , внаслідок яких сталася смерть потерпілих».

Ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2005 року виключено з мотивувальної частини ухвали колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 2 липня 2002 року щодо ОСОБА_5 запис про те, що «Прищепа також душив ОСОБА_7 » як очевидно помилковий. При цьому в описово-мотивувальній частині Ухвали вказано: «Вивченням матеріалів справи, які є у Верховному Суді, встановлено, що у мотивувальній частині ухвали на аркуш 4 є запис про те, що ОСОБА_6 також душив ОСОБА_11 . Колегія суддів, вважає, що такий запис в ухвалі є очевидно помилковим, оскільки Прищепу, як це видно з вироку суду, не визнано винним у тому, що він душив ОСОБА_7 , а тому цей запис, як очевидно помилковий, підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали».

З 08 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1492-VIII, згідно якого ст. 68 КК України доповнено ч.4 наступного змісту: Довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу», а до ч.2ст.64 КК України внесено зміни, згідно яких: Довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення вироку, а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на вимоги ч.1,4ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. п. 3, 13, 14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, зокрема про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки у чинному вироку відносно ОСОБА_5 відсутні дані про те що він засуджений за готування до злочину чи за замах на вчинення злочину. Посилання ОСОБА_5 на наявність в ухвалі Верховного Суду України помилок щодо опису об`єктивної сторони, не є підставою для приведення вироку у відповідність, оскільки вирок відносно ОСОБА_5 від 18 березня 2002 року чинний і жодних змін в ньому не відбулося. Вказана ухвала не спростовує інших висновків суду, наведених у вироку судової колегії в кримінальних справах Чернігівської області від 18 березня 2002 року відносно ОСОБА_5 щодо винуватості ОСОБА_5 та правильності кваліфікації його дій.

Таким чином, Закон України №1492-VIII від 07.09.2016 року яким внесені зміни, до ст. ст. 64, 68 КК України не може бути підставою для приведення вироку відносно ОСОБА_5 у відповідність до цього закону.

На підставі вказаного, керуючись ст. 72 КК України, ст. ст. 9, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про приведення вироку суду у відповідність відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1