Справа № 282/779/16
Провадження № 1-кп/282/3/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000178 від 06.06.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Желябовка Нижньогірського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого

1) 01.02.2002 року Нижньогірським районним судом АР Крим за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

2) 05.02.2009 року Нижньогірським районним судом АР Крим за ч.1 ст.186 КК України до 150 годин громадських робіт;

3) 03.12.2009 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

4) 02.06.2010 року Нижньогірським районним судом АР Крим за ч.2 ст.185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

5) 26.08.2010 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. 05.07.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання;

6) 10.11.2015 року Любарським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

7) 01.12.2015 року Любарським районним судом до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

8) 21.01.2016 року ухвалою Любарського районного суду ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і за сукупністю вироків на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Любарського районного суду Житомирської області від 01.12.2015 року та вироком Любарського районного суду Житомирської області 10.11.2015 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, приєднати покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та визначити йому остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України звільнивши його від покарання з випробуванням строком в 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
05 червня 2016 року близько 23 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , та скориставшись тимчасовою відсутністю власниці домогосподарства та інших осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вхідних дверей приміщення сараю. Побачивши, що вони закриті на навісний замок, він розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів за допомогою шматка металевої арматури, демонтував віконну раму та через віконний отвір проник всередину приміщення сараю, звідки викрав 11 (одинадцять) курей, належних потерпілій. Помістивши курей до поліпропіленового мішка, якого приніс із собою, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця вчинення злочину.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крадіжкою 11 курей, потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень.

29 серпня 2016 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_4 , проходячи повз домогосподарство АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , помітив на території вище вказаного домогосподарства велосипед з модельною конфігурацією «ARDIS CITY IT D 26», якого вирішив викрасти.

В цей час та місці, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, він через незамкнену на запірний пристрій металеву хвіртку зайшов на подвір`я вищевказаного домогосподарства та, скориставшись відсутністю власника велосипеда та інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_6 дорожній жіночий велосипед з модельною конфігурацією «ARDIS CITY IT D 26», після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, чим завдав потерпілій матеріального збитку на суму 2565 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, 31 серпня 2016 року близько 16 години ОСОБА_4 перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 , куди мав вільний доступ, побачив на підвіконнику літньої кухні мобільний телефон марки «Nomi» моделі 1503, який на праві власності належить ОСОБА_7 , якого вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, та скориставшись відсутністю власника майна та будь-яких інших осіб, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nomi» моделі 1503, у якому знаходились карта пам`яті «Micro SD 8 GB» та сім-карти з абонентськими номерами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1150 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Ухвалою Любарського районного суду від 15.02.2017 року матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч.3 ст.185 КК України (справа № 282/779/16, провадження № 1-кп/282/3/17), та матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч.2 ст.185 КК України (справа № 282/151/17, провадження №1-кп/282/31/17) об`єднано в одне провадження, з присвоєнням єдиного унікального № 282/779/16, провадження № 1-кп/282/3/17.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, визнав всі фактичні обставини вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили викладене в обвинувальному акті. Зазначили, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не мають.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у приміщення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, є рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст.65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, зокрема те, що згідно із ст.12 КК України, один із злочинів відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а інший - тяжкий.

Судом враховуються фактичні обставини та характер злочинних діянь, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, враховуючи думки потерпілих, а також дані про особу обвинуваченого: який не одружений, не працюючий, по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, раніше неодноразово судимий та вчинив злочини під час іспитового строку, один з яких в стані алкогольного спяніння, що обтяжує його покарання.

Згідно ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статями 71 і 72 цього Кодексу.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що виходячи з положень кримінального закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях обмеження волі і вважає необхідним призначити йому покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України в межах строку, передбаченого санкціями вказаних норм кримінального закону.

Оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення скоєнні обвинуваченим під час іспитового строку, призначеного Любарським районним судом Житомирської області згідно ухвали від 21.01.2016 року, суд при вирішенні питання про призначення йому покарання за сукупністю вироків, вважає необхідним застосувати правила ч.1 ст.71 КК України, тобто невідбута частина покарання за попереднім вироком суду підлягає приєднанню частково до покарання, призначеного за новим вироком.

При цьому відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню становлять 1101,00 грн.

Цивільний позов по справі не заявлений.

До обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 27.01.2017 року.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати виним за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (двох) років:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно до відбування покарання призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 21 січня 2016 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.01.2017 року по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 27 січня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1101 гривню 00 копійок витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи .

Речові докази по справі: велосипед з модельною конфігурацією «ARDIS CITY IT D 26» переданий на зберігання власниці - повернути ОСОБА_6 ; поліпропіленовий мішок білого кольору з курячим пір`ям, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком суду законної сили знищити; диск CD-R з відеозаписом допиту ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження №000178.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілими, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1