Справа № 442/3560/17
Провадження № 1-в/442/137/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ДВК 40 - Дем ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференцїї в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 ,

- засудженого 14.04.2008 р. Апеляційним судом Одеської області за п. 6, 9, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України до 14 років позбавлення волі; ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 28.01.2016р. в термін покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 01.11.06р. по 09.09.08р., згідно ЗУ № 838-У1 від 26.11.2015р., -

в с т а н о в и в :
15.05.2017 року до Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Вислухавши пояснення засудженого, який заяву просив задоволити, думку представника адміністрації установи та прокурора, які просили в задоволенні заяви відмовити через не доведення засудженим свого виправлення, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення. Отже, засуджений відповідно до чинного законодавства скористався наданим йому правом про застосування відносно нього ст. 81 КК України.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з кримінально - процесуальним законодавством, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 засуджено на підставі вироку Апеляційного суду Одеської області за п. 6, 9, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України до 14 років позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.01.2016р. в термін покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 01.11.06р. по 09.09.08р., згідно ЗУ № 838-У1 від 26.11.2015р.

Початок терміну відбування покарання засудженого 01.11.2006 року. Кінець терміну 23.12.2018 року.

10.03.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні ст.82, 81 КК України як такому що не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.

Згідно ч. 7 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України - у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а отже не може бути звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в:
В задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1