АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 береня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000472 від 08.09.2016 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Федеративної республіки Німеччина, м. Потсдам, громадянина України, неодруженого, працюючого директором ТОВ «Автодім - Чернівці», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2016 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді двох років обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 1407,36 грн.
Вирішено долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікації та доведеності його вини, просить змінити вказаний вище вирок районного суду, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Провадження №11-кп/794/83/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2 ст.286КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання суд врахував лише тяжкість вчиненого злочину, при цьому поза його увагою залишились усі обставини, що пом`якшують покарання, а також особа винного, які на думку апелянта, давали суду підстави для застосування не тільки ст.69 КК України, а ст.75 КК України.
Вважає, що судом не було враховано те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, визнав вину, щиро розкаюється та жалкує про вчинене, активно сприяв розкриттю злочину, його молодий вік, добровільне відшкодування збитків потерпілій та її позиція, а також думка прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надходило.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 08.09.2016 року приблизно о 17 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ореl Astra», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспекту Незалежності в м. Чернівці, зі сторони вул. Героїв Майдану в напрямку вул. Небесної Сотні.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 217 вказаної вулиці та позначений дорожнім знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід», а також дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра», перед яким, рухаючись на сусідній лівій смузі руху, зменшив швидкість попутній легковий автомобіль, водій ОСОБА_6 , проявивши самовпевненість та неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух на перевищеній швидкості, більше 60 км/год., в результаті чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 відповідно до висновку СМЕ № 582 від 20.10.2016, заподіяно смерть, яка настала від травматичного шоку, як ускладнення політравми у вигляді численних переломів кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), та 12.4 «Правил дорожнього руху України».
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та основні доводи, викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в його апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується доводів обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, то вони є обґрунтованими.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, врахувавши вимоги ст.ст. 65-67,69 КК України, а також ст. 12 КК України, призначив обвинуваченому міру покарання, у вигляді двох років обмеження волі.
Однак з таким рішенням районного суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 є особою не судимою, визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, працює, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, за власною ініціативою відшкодував будь-яку шкоду потерпілій, яка не має жодних претензій та просила у районному суді не суворо не карати обвинуваченого, а також думку прокурора, який також просив застосувати вимоги ст. 75 КК України.
Колегія суддів, враховуючи те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким, особу винного, вчинення ним злочину з необережності, приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, апеляційний суд також враховує поведінку ОСОБА_6 до і після вчинення кримінального правопорушення, який з місця вчинення злочину не втік, від органів слідства та суду не приховується та готовий нести відповідальність за скоєне, а також те, що до цього випадку, він до кримінальної відповідальності не притягувався, з самого початку досудового слідства давав чіткі показання та співпрацював з органами досудового слідства, зробив належні висновки, шкодує про вчинене та пообіцяв про недопущення аналогічного в майбутньому, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Крім цього, колегія суддів бере до уваги вимоги ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) згідно якої, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне, та це відповідатиме вимогам закону України про кримінальну відповідальність, застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та покладенням на нього окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції лише на те, що діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено смерть, як на причину незастосування ст. 75 КК України, є безпідставним, оскільки при призначенні покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід задовольнити, а вирок районного суду змінити, в частині призначеного покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 286 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (до створення органу з питань пробації періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію);

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (до створення органу з питань пробації повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання кримінально-виконавчу інспекцію).

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя ( ОСОБА_1 )