АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/3233/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/2037/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайоного суду Харківської області від 9 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 на 60 днів, з 20 години 45 хвилини 07 грудня 2016 року до 20 години 45 хвилин 04 лютого 2017 року.

Визначено суму застави в розмірі 48000,00 (сорок вісім тисяч) грн.

Як зазначено зазначено в ухвалі, 08.12.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

07.12.2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_7 , прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, в розмірі 30 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки застава у розмірах, визначених у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконаннія підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашньо арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його лишили права на захист при проведенні процесуальних дій та чинили моральний тиск, у зв*язку з чим вважає ухвалу незаконною.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.2).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК ;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Cлідчим суддею було враховано край негативну репутацію ОСОБА_7 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком суду.

Разом з тим колегія суддів приходить до висновку щодо неправильності визначення слідчим суддею розміру застави при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більш того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при визначенні ОСОБА_7 розміру застави, слідчим суддею застосовано не та норма права, яка підлягає застосуванню.

Так, при визначенні розміру застави, слідчий суддя мав виходити з положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», яким встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн.

Згідно до п.16 ч.1 ст.3 КПК України чітко регламентовано що розмір мінімальної заробітної плати - грошова сума, що дорвнює місячному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процессуальне рішення або здійснюється процессуальна дія.

За наведених вище обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави на підставі вимог п.3 ч.1ст.409, ч.1 ст.412 КПК України.

Апеляційний суд у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України вважає необхідним винести нову ухвалу в цій частині якою визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 30 (тридцять) мінімальних заробітних плат (30 х 1378 ) що становить 41 340 (сорок одну тисячу триста сорок) гривень. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Посилання підозрюваного ОСОБА_7 в апеляції на обставини затримання 07.12.2016 року, порушення права на захист та недозволених методів досудового розслідування судова колегія вважає такими що заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає необхідним в порядку вимог ст. 206 КПК України доручити Ізюмській місцевій прокуратурі Харківської області провести дослідження фактів порушення права на захист та недозволених методів досудового розслідування викладених в апеляції ОСОБА_7 від 9.12.2016 року.

Крім того, слід звернути увагу апеллянта на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процессуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 9 грудня 2016 року щодо застосування відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування скасувати в частині визначення розміру застави.

Винести нову ухвалу в цій частині якою визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 30 (тридцять) мінімальних заробітних плат що становить 41 340 (сорок одну тисячу триста сорок) гривень. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Доручити Ізюмській місцевій прокуратурі Харківської області провести дослідження фактів порушення права на захист та недозволених методів досудового розслідування викладених в апеляції ОСОБА_7 від 9.12.2016 року в порядку вимог ст.. 206 КПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: