Справа № 167/1144/16-к Провадження №11-кп/773/99/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000187 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 17 лстопада 2016 року щодо ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, не судимий:
- визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, передбачені ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 17 липня 2016 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п.2.1 (а), (ґ) Правил дорожнього руху України (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 і введених в дію з 01.01.2002), не маючи посвідчення водія, тобто права керування транспортним засобом категорії «А» та полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, будучи без мотошолома та перевозячи пасажира ОСОБА_8 також без мотошолома, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «МТ-10-36», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованим на ОСОБА_9 , рухаючись по дорозі між с.Козин та с.Рудка-Козинська, в напрямку с.Рудка-Козинська Рожищенського району Волинської області, не був достатньо уважним до дорожніх умов, без нагальної потреби здійснював рух по смузі, яка призначена для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, чим не забезпечив безпеки дорожнього руху на рівному відрізку дороги, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «Musstang МТ 150-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , що рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «МТ-10-36» ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичного експерта №964 від 22.09.2016 року отримав тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді зламу кісток основи черепа зліва з забоєм головного мозку у правій скроневій ділянці та травматичним субарахноідальним крововиливом, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення; травматичний розрив барабанної перетинки лівого вуха з лівобічним гематотимпанумом, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; садно та підшкірна гематома потиличної ділянки голови зліва, садно в ділянці нижньої третини лівого плеча, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.1.2; 1.5; 2.1 (а), 2.1 (ґ), 2.3 (б,г), 2.9 (а), 11.2, 11.3, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України.
У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосуванню закону який не підлягає застосуванню. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Крім того просить виключити з обвинувачення прямий причинний зв`язок з настанням наслідків кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, порушення ОСОБА_7 п.п. п.п.1.2; 2.1 (а), 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та потерпілого, які вважали, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
Згідно ч.3 ст.55 КК України, при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має малолітню дитину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши ці та інші обставини провадження, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі та про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На думку суду, таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд першої інстанції, при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання, звільнив останнього від додаткового покарання, що суперечить вимогам ч.3 ст.55 КК України.
За таких обставин вирок суду в частині застосування ст.75 КК України до додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.
Оскільки суд першої інстанції судовий розгляд проводив згідно положень ст.349 КПК України, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо фактичних обставин даного кримінального провадження, а саме щодо виключення висновку про порушення обвинуваченим п.п.1.2; 2.1 (а), 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України з інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення.
Таким чином, на підставі п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині звільнення від відбуття додаткового покарання на підставі ст.75 КК України скасувати у зв`язку з застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, при цьому постановити новий вирок.
В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбуття покарання скасувати.
Залишити призначене судом покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий:

Судді: