Справа № 0908/4110/2012
Провадження № 11/779/4/2017
Категорія ст. 140 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_6 , на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2015р., ОСОБА_7 , визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 81, ч. 4, 17, 140 ч. 2, 145 ч.1, 289 ч. 3 Кримінального Кодексу України (1960 р.), та на підставі ст. 70 ч. 1 КК (2001 р.) йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна. На вказаний вирок адвокат ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати вирок Калуського міськрайонного суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а справу направити на новий судовий розгляд.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 21.11.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про відновлення строку на апеляційне оскарження, а апеляція на вказаний вирок визнана такою, що не підлягає розгляду.

На дану постанову захисник ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій вважає оскаржувану постанову незаконною, надуманою і такою, яка підлягає скасуванню, оскільки порушує права ОСОБА_7 .

Просить постанову скасувати, відновити пропущений строк на апеляційне оскарження вироку та визнати його апеляцію такою, що підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляцію та просить скасувати постанову суду першої інстанції і поновити строк на апеляційне оскарження вироку; пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти доводів апелянта; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Цим же вимогам мають відповідати ухвали та постанови суду першої інстанції.

Законним визнається вирок, постанова чи ухвала суду, коли вони постановлені за умови правильного застосування норм матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень КПК 2012 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень ВСУ у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Тому дана апеляція розглядається за КПК від 28.12.1960.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 КПК (в ред. 1960 року) у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку.

Покликання в апеляції захисника ОСОБА_6 на те, що ст. 349 КПК в редакції 1960 року передбачає, що строк апеляційного оскарження для засудженого обчислюється з дня вручення йому копії вироку, є необґрунтованим та надуманим, оскільки, згідно вимог даної норми, на вирок суду першої інстанції може бути подана апеляція протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

З наведеної норми вбачається, що 15-денний строк оскарження вироку обчислюється з дня проголошення вироку, а не з дня його отримання обвинуваченим.

Крім того, в матеріалах кримінальної справи містяться відомості про те, що ОСОБА_7 засуджено за його відсутності у судовому засіданні, в порядку ст. 262 КПК (в ред. 1960 року), оскільки підсудній перебував за межами України та ухилявся від явки до суду.

Як вбачається із матеріалів вказаної справи, захисником до матеріалів клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, так і до апеляції не надано документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_7 повернувся в Україну, тобто, перетнув державний кордон. Адвокат ОСОБА_6 в апеляції зазначає, що під час постановлення вироку щодо ОСОБА_7 він захисником його не був, дізнався про вказаний вирок тільки 28.09.2016 року, договір на захист інтересів ОСОБА_7 в кримінальній справі, укладений між ним та родичами засудженого.

Однак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 348 КПК (в ред. 1960 року), апеляцію мають право подати засуджений, його законний представник і захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого.

Із ч. 1 ст. 47 КПК (в ред. 1960 року) вбачається, що захисник запрошується підозрюваним, обвинуваченим, підсудним чи засудженим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 КПК, про допуск захисника до участі в справі особа, яка провадить дізнання, слідчий прокурор, суддя виносить постанову, а суд ухвалу.

Захисником ОСОБА_6 не надано суду першої інстанції, так і до апеляційної інстанції підтверджуючих доказів того, що він допущений до участі за визначеної процедури і є уповноважений у встановленому законом порядку подавати апеляцію, а також здійснювати захист прав і законних інтересів ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 353 КПК (в ред. 1960 року), за результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновлює пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень закону суддею Калуського міськрайонного суду при винесенні постанови від 21 листопада 2016 року.

Тому, ті обставини, на які покликається захисник ОСОБА_6 у своїй апеляції, не є порушеннями, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного, апеляція захисника ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, тому постанову Калуського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 366, 377 КПК (в редакції 1960 року), п.п. 11, 15 розд.11 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року по кримінальній справі щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4