АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8403/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/187/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої розглядається

клопотання про арешт майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002106 від 22 червня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 06.07.2017 року, погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на автомобіль марки Форд-транзіт, червоного кольору, номерний знак Аптека.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що як у клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні під час його розгляду, слідчим належним чином у відповідності до вимог КПК України не обґрунтовано необхідність у накладенні арешту на зазначене майно ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 01 серпня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРД за №0002106 від 22 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України, а саме автомобіль марки Форд-транзіт, червоного кольору, номерний знак Аптека, що належить ОСОБА_8 .

Вважає, що невирішення питання про арешт майна унеможливлює проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що не була присутньою при оголошені ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року, а судом самостійно не направлено та не вручено копію ухвали стороні обвинувачення. Про зміст ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року прокурору стало відомо лише 21 липня 2017 року, а 26 липня 2017 року підготовлено та направлено апеляційну скаргу.

Просить врахувати, що згідно ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора, який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року; захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, а саме вказаного транспортного засобу, слідчий зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовлене тим, що автомобіль марки та моделі Форд-Транзіт червоного кольору із д.н.з. Аптека , який зареєстрований за ОСОБА_8 , перешкоджає потерпілому ОСОБА_10 проводити монтажні та будівельні роботи на будівництві, що в свою чергу призводить до затримування розміщення та використання тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Також вказав про необхідність збереження цього майна як речового доказу.

Проте, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст.171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучений автомобіль відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Окрім того, клопотання про арешт майна, подане слідчим до місцевого суду, не узгоджується положеннями ст.170 КПК України, оскільки як у клопотанні, так і в матеріалах провадження відсутні відомості про процесуальний статус ОСОБА_8 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що як у клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні при його розгляді, слідчим належним чином, у відповідності до вимог КПК України, необґрунтовано необхідність в накладенні арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на автомобіль марки «Форд-Транзіт» номерний знак «Аптека» та не мотивовано, чи даний автомобіль є доказом у кримінальному провадженні, чи він визнаний речовим доказом, для забезпечення якого необхідно накласти арешт та з якою метою, а лише здійсненні формальні посилання на це у клопотання і тому накладення арешту на автомобіль в даному випадку не буде відповідати завданням арешту, як то запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, чим будуть невиправдано порушуватися права та інтереси його власника.

Також колегія суддів враховує, що згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як слідує з клопотання слідчого про арешт майна, поданого до місцевого суду, у вказаному процесуальному документі не наведено жодних аргументованих доводів щодо наявності обставин визначених ч.3 ст.132 КПК України, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Не наведено таких доводів і прокурором в судовому засіданні.

Окрім того, виходячи із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування необхідно врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що в даному випадку слідчим у кримінальному провадженні не розглядалося.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що місцевим вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання слідчого про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 06 липня 2017 року, погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на автомобіль марки Форд-транзіт, червоного кольору, номерний знак Аптека без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2