Справа № 541/225/17
Провадження № 1-кп/541/58/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Авдіївка, Донецької області, українки, громадянки України, не працюючої, із вищою освітою, розлучена, на утриманні неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
За обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 26 червня 2015 року в денний час доби, перебуваючи в робочому кабінеті інспектора відділу нарахування та виплат Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 92, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок держави, маючи бажання та наміри направлені на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, що виразилось у приховуванні інформації шляхом умисного замовчування, а також, зазначенні неправдивих відомостей, у своїй повторній заяві для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання від 26.06.2015 року, не вказала відомості, щодо наявності у неї у приватній власності трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу ЕЕР438152, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 24.02.2015 року ), хоча була обізнана про обов`язок повідомляти органи праці та соціального захисту населення про відсутність у неї або будь-кого із членів її сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції, населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що в подальшому вплинуло на встановлення права на призначення щомісячної адресної допомоги за кошти Державного бюджету України, внаслідок чого їй була нарахована та виплачена адресна допомога в порядку, передбаченому Постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресною допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» протягом періоду з 01.03.2015 по 22.12.2015 в сумі - 17549,78 гривень.
В результаті вищевказаних неправомірних дій, відповідно висновку судово-економічної експертизи № 10/11 від 23.01.2017 - розмір шкоди (збитків) що заподіяна Державному бюджету внаслідок подання ОСОБА_4 недостовірних відомостей щодо відсутності у неї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції, населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення при отриманні щомісячної адресної допомоги переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року, призначення якої проведено Управлінням праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради, підтверджується документально на суму 17549 (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень78 копійок, якою ОСОБА_4 незаконно заволоділа шляхом обману, тим самим заподіявши Державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Протиправні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майно шляхом обману.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності в зв`язку з дійовим каяттям та повним відшкодуванням державі заподіяної шкоди.
Представник потерпілого Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області ОСОБА_5 не висловила заперечень проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 зважаючи на ту обставину, що нею в повному об`ємі відшкодовано заподіяну державі шкоду підтвердивши ці обставини відповідною довідкою.
Прокурор висловив думку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки вона вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, збитки відшкодувала в повному об`ємі, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину.
Вирішуючи клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, суд виходить з наступного.
Статтею 45 КК України,встановлено - особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність, не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку з дійовим каяттям є щире розкаяння особи, активне сприяння його розкриттю та повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Відповідно до матеріалів наданих суду ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, щиро розкаялась, раніше не судима , активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала заподіяну злочином шкоду .
Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі правові підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 положень ст. 45 КК України, звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття справи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню зважаючи на наявність всіх підстав передбачених ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Керуючись ст. ст. 284, 288, 372 КПК України, ст. 45 КК України, суд -
УХВАЛИВ :
Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Авдіївка, Донецької області, від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч. 1 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження №0000114 від 21.12.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 7 днів, з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1