АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/899/17 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою щодо ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08 вересня 2017 року, з визначенням застави у розмірі 190 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 304 000 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, а також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьої до восьми років існує реальна загроза переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, вчинивши інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також зазначає, що у разі залишення оскаржуваної ухвали в частині застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою без змін, призначити помірний розмір застави та встановити її в мінімально можливому розмірі.
Вважає, що висновки суду є необґрунтованими, оскільки в ухвалі суду не має посилань на будь-які докази, які б підтверджували існування вказаних ризиків. Зазначає, що підозрюваний не перешкоджав слідству, не переховувався від органів розслідування та не перешкоджав кримінальному провадженню. Твердження суду про те, що підозрюваний не проживає за місцем реєстрації не може прийматись при обранні запобіжного заходу, оскільки останній має постійне місце проживання яке відрізняється від місця реєстрації, що не суперечить чинному законодавству. Вважає необґрунтованим посилання суду, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, оскільки таке твердження суперечить ст. 62 Конституції України. Вважає не підтвердженим ризик продовження злочинної діяльності, оскільки в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має позитивні характеристики, є фізичною особою-підприємцем, а також слідчим суддею не враховано належним чином дані про особу підозрюваного, міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я та інші обставини провадження, які на думку захисника давали слідчому судді підстави застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років..
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з матеріалів провадження вбачається що, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні інкримінованих злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри колегія суддів зважає на практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема матеріалами оперативної закупки від 11.07.2017 р. психотропної речовини - метамфетаміну, яку здійснила ОСОБА_8 у ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про обставини вилучення у ОСОБА_7 психотропної речовини метамфетаміну та обладнання, призначеного для його виготовлення; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відомі їм обставини злочинної діяльності ОСОБА_7 ; протоколом від 11.07.2017 р. обшуку приміщення гаражу, розташованого поряд з будинком АДРЕСА_3 , який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 ; протоколом від 11.07.2017 р. обшуку житла ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_4 ; висновком судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів від 12.07.2017 р. № 1/8.6/2255; іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Доводи захисника про недопустимість посилання в ухвалі слідчого судді, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин і його провина підтверджується наданими доказами, оскільки таке твердження суперечить ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає слушними, проте не може розцінити такі доводи як підставу для скасування ухвали, у зв`язку з тим, що під час апеляційного перегляду було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованих злочинах в достатній мірі для застосування запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційним судом встановлено, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Крім того, слідчим суддею та апеляційним судом, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, один з яких є тяжким злочином (ч. 1 ст. 307 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, міцність соціальних зв`язків, відсутність захворювань, які б виключали тримання підозрюваного під вартою та інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування міцність соціальних зв`язків підозрюваного є аналогічними з позицією сторони захисту в суді першої інстанції, яка отримала належну правову оцінку і з висновками слідчого судді погоджується колегія суддів, що дані які характеризують особу підозрюваного та міцність соціальних зв`язків, враховуються судами, проте з огляду на інші обставини кримінального провадження самі по собі не можуть бути самодостатньою підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу та не можуть запобігти встановленим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Також, апеляційний суд вважає правильними висновки суду, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, отримуючи від злочинної діяльності значний дохід, у зв`язку з чим є підстави для застосування норми передбаченої абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, згідно якої у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Таким чином, рішення слідчого судді про визначення застави підозрюваному ОСОБА_7 у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 190 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є обґрунтованим та прийняте у відповідності з процесуальним законом та фактичними обставинами даного кримінального провадження.
За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3