Справа № 348/1501/16-к
Провадження № 11-кп/779/242/2017
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Надвірнянського районного суду від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, українця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючий приватним підприємцем, не судимого

визнаний винуватим за ч.2 ст.286КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Застосовано до ОСОБА_8 ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2, ч. 2 п. 2 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Вирішено питання речових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Установлено, що 03 листопада 2015 року, приблизно о 18.00 год., у темну пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, рухався прямою ділянкою автодороги, що між с. Назавизів та с. Лісна Тарновиця Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку с. Лісна Тарновиця. В цей час у зустрічному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_11 , а попереду автомобіля Volkswagen Transporter під керуванням ОСОБА_8 в попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль. При наближенні до автомобіля, що рухався у попутному напрямку, водій ОСОБА_8 в порушення вимог п.1.2, п.2.3 б), ф), п. 2.9.а), п.11.2, п.11.3, п.12.1, п.14.2 в) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, чи смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля, де вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 . В результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №112 від 20.04.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання надто м`яким.

Зокрема, вказав на те, що судом, при призначенні покарання, яке необхідно було призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , перерахував його характеризуючи обставини без їх належного аналізу та призначив вкрай м`яке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Водночас, суд при призначенні покарання обвинуваченому не звернув увагу на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є вкрай негативним. Крім того, суд не в повній мірі врахував суспільне небезпечність вчиненого злочину, а також те, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, призначене покарання є умовним засудженням для ОСОБА_8 та надто м`яким, оскільки він фактично не понесе жодного реального покарання.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши обставини справи, заслухавши прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, а також представника потерпілого про безпідставність апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а також правильність кваліфікації дій, в силу положень ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, досліджених та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Закону.

Покликання прокурора про незаконність та м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає непереконливими.

Зокрема, твердження прокурора про незаконність застосування ст. 75 КК України є необґрунтованим.

Визначальним в цьому випадку є необхідність призначення справедливого, адекватного та доцільного покарання для конкретної особи та з врахуванням конкретних обставин справи.

При цьому, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, характеризується з позитивної сторони, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, з яких одна дитина хворіє, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілого, який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає і не настоює на суворій мірі покарання.

Також суд враховував до обставин, які пом`якшують покарання те, що ОСОБА_8 не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому та всі судові витрати.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнав вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченого і додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами. А також, суд дійшов до висновку про наявність підстав, щоб звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України та поклавши обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Це покарання узгоджується із засадами ст.65 КК України, є достатнім для виправлення обвинуваченого і не може вважатись надто м`якими, як про це вказує прокурор.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3