АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/122/17 Справа № 702/1539/15-к Категорія: ч.2 ст.286 КК України Головуюча у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1

українку, гр. України, вдову, перебуває в декретній

відпустці по догляду за дитиною, проживаючу та

зареєстровану за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму, -

засуджено за ч.2 ст.286 КК України з призначенням їй покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, її звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, тобто не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов не заявлено. Вирішена доля речових доказів. Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_8 відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

в с т а н о в и л а :
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 , 20.07.2015 року, близько 00 год.10 хв., на узбіччі по вул. Миру с.Сарни Монастирищенського району Черкаської області, неподалік магазину ПП «Козачук», будучи водієм та перебуваючи за кермом автомобіля «ВАЗ-2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.1 а), 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, перед початком руху, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не впевнилась, що її дії, а саме заведення двигуна вказаного автомобіля створять небезпеку та призведуть до руху автомобіля, в результаті чого здійснила наїзд на ОСОБА_9 , який перебував перед вищевказаним автомобілем та проводив ремонтні роботи.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.07.2015 №280 смерть ОСОБА_9 настала в наслідок механічної асфіксії, яка виникла від стиснення грудей і живота, що супроводжувалась саднами голови, тулуба, кінцівок, розмізченою раною правого надпліччя, переломами ребер справа з внутрішньоплевральною кровотечею та переломом груднопоперекового відділу хребта з розривом спинного мозку та його оболонок, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечних для життя та стоять в причинному зв`язку зі смертю.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме вимог п.п.1.5, 2.1 а), 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, прокурор яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував в достатній мірі вимоги ст.124 КПК України та дійшов до висновку, що витрати на проведення експертиз стягненню з обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягають з урахуванням положень ч.2 ст.122 КПК України, відповідно до якої залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Просить змінити вирок суду та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь Державного бюджету України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2704 грн.80 коп., а в решті вирок залишити без змін.

Обвинувачена ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_10 , захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 апеляційні скарги на згаданий вирок не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з норами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, і сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Своїми діями ОСОБА_8 допустила - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: рішення про відшкодування процесуальних витрат.

У обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 вказано розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні, які становлять 2704 грн. 80 коп.:

- 1228 грн.80 коп. проведення експертизи технічного стану автомобіля (а.п.51);

- 1476 грн. проведення автотехнічної експертизи (а.п.88).

На підставі наведеного, апеляційна скарга прокурора про стягнення витрат з обвинуваченої ОСОБА_8 в сумі 2704 грн. 80 коп. на залучення експертів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції - задовольнити.

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 , змінити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 2704 грн. 80 коп.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :