Провадження №1-кс/389/94/17
УХВАЛА
07 квітня 2017 року Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення виїзної перевірки дотримання вимог земельного законодавства,-
ВСТАНОВИВ:
У ході досудового слідства, зокрема з протоколу допиту головною лісничого ДП «Чорноліське лісове господарство» ОСОБА_4 , протоколу огляду місця події від 09.12.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 самовільно, у порушення вимог земельного законодавства України, без дозволу та правовстановлюючих документів, самовільно огородив парканом земельну ділянку лісового фонду, площею приблизно 1,8 гектара та самовільно звів на ній господарські будівлі (споруди), чим унеможливив доступ па вказану земельну ділянку працівників ДІП «Чорполіське лісове господарство».
Відповідно до ст.123 Земельною кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно інформації Знам`янської міської ради, Знам`янської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Знам`япському районі Кіровоградської області, договори оренди земель лісового фонду з ОСОБА_3 не у кладалися, проекти землеустрою щодо відведення йому відповідних земельних ділянок не погоджувались.
Більш того, за інформацією Управління державної архітектурно-будівельної інспекції Кіровоградській області в Управлінні не обліковуються документи реєстраційно-декларативного характеру щодо будівництва чи введення в експлуатацію об`єктів, розташованих на території м.Знам`янка та Знам`янського району, замовником будівництва яких виступає ОСОБА_3 , що свідчить про незаконність зведення ним будівель (споруд) на самовільно захопленій ділянці лісу.
Відповідно до ст.21 1 Земельного кодексу України громадяни га юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.
Відповідно до ч.1 ст.91 KПK України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно з ч.2 ст.93 KПK України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, у тому числі, шляхом отримання висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок.
Центральним органом виконавчої влади у сфері земельних відносин згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №910-р від 30.11.2016 року являється Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), на яку покладено повноваження з організації та здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності па території України.
З урахуванням викладеного, 24.01.2017 року процесуальним прокуром у даному кримінальному проваджені, за підписом керівника Знам`янської місцевої прокуратури направлено лист до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з проханням провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства (обстеження земельної ділянки лісового фонду, самовільно зайнятої ОСОБА_3 ).
Разом з тим, з листа, що надійшов від ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 08.02.2017 року вбачається, що відповідно до Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 03.11.2016 року встановлено до 31 грудня 2017 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
До 31 грудня 2017 року позапланові заходи з державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (коптролю) лише за наявності таких підстав: 1) за письмовою заявою суб`єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням: 2) за рішенням суду; 3) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з діяльністю суб`єкта господарювання.
Тож, здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, згідно листа прокурора ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не вбачає за можливе. З урахуванням викладеного, виникла необхідність у зверненні до суду з даним клопотанням
Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов 'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституиією та законами України.
Пунктом 5 частини 2 статті 40 КПК України визначено, що слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Проте проведення перевірки не відноситься ані до заходів забезпечення кримінального провадження, ані до слідчих лій, ані до негласних слідчих дій.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є:
- виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід;
- накладення грошового стягнення;
- тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом;
- відсторонення від посади;
- тимчасовий доступ до речей і документів;
- тимчасове вилучення майна;
- затримання особи;
- запобіжні заходи.
Наведений перелік є вичерпним. Призначення перевірки серед такого вичерпного переліку заходів забезпечення кримінального провадження - відсутнє.
Що ж стосується слідчих (розшукових) дій, то, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, це дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Вичерпний перелік слідчих дій із визначенням підстав та порядку їх проведення міститься у Главі 20 КПК України і включає: допит; пред`явлення для впізнання; обшук; огляд; слідчий експеримент; освідування особи; експертизу.
Тобто призначення перевірки не відноситься і до слідчих (розшукових) дій, визначених у КПК України.
Тим більше не відноситься призначення перевірок і до негласних слідчих (розшукових) дій, вичерпний перелік яких міститься у Главі 21 КПК України, тим паче, що жодна перевірка не може бути проведена «негласно», тобто без відома особи, яка перевіряється.
Таким чином, призначення перевірок не відноситься ані до слідчих дій/негласних слідчих дій, ані до заходів забезпечення кримінального провадження, отже, КПК України не передбачає право слідчого на звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення виїзної перевірки дотримання вимог земельного законодавства.
В КПК України відсутня і процедура розгляду такого роду клопотань на відміну, наприклад, від розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, клопотань про арешт майна, тощо.
В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, винесене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Оскільки КПК України не передбачає право слідчого, прокурора на звернення до суду з клопотаннями такого роду, КПК України не встановлює порядку розгляду таких клопотань слідчим суддею, отже, підстави для розгляду таких клопотань відсутні.
До того ж, згідно ч. 3 ст. 9 КПК України, закони та інші нормативно- правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Виходячи із вищевикладеного, вирішення питання щодо призначення перевірки дотримання вимог земельного законодавства не відноситься до компетенції слідчого судді, а тому клопотання підлягає поверненню слідчому.
Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу слідчого на наступні обставини.
Недоторканість житла, чи іншого володіння особи є принципом, визнаним світовою спільнотою.
Відповідно до статті 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна, чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Ці конституційні норми, що охороняють права і свободи людини, знайшли закріплення в Кримінальному процесуальному кодексі України як засади кримінального судочинства (статті 7, 13 КПК), за якими не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Крім того, частиною першою статті 233 КПК передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Отже, в Конституції та інших законах України не передбачено право будь-кого і будь-коли проникати в житло чи інше володіння особи тільки тому, що там хтось незаконно перебуває та володіє ним, окрім невідкладних випадків, зазначених у частині другій статті 30 Конституції України.
Слід зазначити, що недоторканість житла та іншого володіння особи, передбачає більш широкі права особи і у кримінальному процесуальному аспекті більш широке поняття житла та іншого володіння особи, ніж це визначено в цивільному і житловому праві.
Так, згідно з частиною другою статті 233 КПК під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться в постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. До іншого володіння особи належать транспортні засоби, земельні ділянки, гаражі, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого чи іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
При цьому, кримінальним і кримінальним процесуальним законом не встановлено обов`язковості такої ознаки житла особи чи її іншого володіння, як належність їх особі на праві власності(що включає право володіння, користування і розпорядження майном) чи на праві володіння як одного з елементів юридично забезпеченого права власності і як вид права на чужі речі (статті 317, 395 ЦК).
Виходячи з принципу недоторканості житла та іншого володіння особи та з огляду на визначення поняття іншого володіння особи, наданого в частині другій статті 233 КПК, під ним розуміються предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливими або ускладнюють проникнення до них. При цьому зазначення про законне чи незаконне володіння як житлом, так і «іншим володінням» особи вказує на будь-які підстави набуття особою фактичного права володіння цим майном (права мати річ), яке може бути як пов`язаним, так і не пов`язаним з юридичною фіксацією цього факту (отриманням права на річ).
Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння та користування ними (див. постанову ВСУ від 24.03.2016 у справі № 5-299кс15).
Разом з цим, відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор може провести огляд житла чи іншого володіння особи, який здійснюється за правилами цього кодексу. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Дане клопотання подане в порядку ст. 93 КПК України, при цьому з його змісту вбачається, що метою проведення виїзної перевірки земельної ділянки державного лісового фонду ДП «Чорноліське лісове господарство», є виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що є підставою для проведення огляду володіння цієї особи.
Відтак суд вважає за необхідне повернути слідчому подане клопотання та роз`яснити, що за вказаних обставин йому доцільніше звернутись до слідчого судді з клопотанням про проведення огляду житла чи іншого володіння особи.
На підставі викладеного та керуючись ст.93 КПК України, слідчий суддя,-
Повернути старшому слідчому СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 подане ним клопотання про надання дозволу на проведення виїзної перевірки дотримання вимог земельного законодавства.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1