Ухвала іменем україни 24 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року щодо нього,

встановила:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.427 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали на усунення недоліків.
У межах строку, наданого на усунення недоліків, засуджений надіслав доповнення до касаційної скарги та порушує питання про перевірку вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Разом з тим, зазначені в ухвалі суду від 25 травня 2017 року недоліки засудженим не усунуті.
Так, відповідно до ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК України), даний перелік є вичерпним.
Як вбачається доповнень до касаційної скарги, вказаних вище вимог закону повторно не виконано, оскільки, посилаючись на незаконність судових рішень, засуджений повторно наводить доводи щодо однобічності і неповноти досудового слідства та судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не узгоджується з положеннями ст.438 КПК України. При цьому, конкретного обґрунтування щодо того, у чому полягає незаконність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду з огляду на положення ст.ст.412-414 КПК України у касаційній скарзі не наведено.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції повторно не узгоджуються з положеннями ст.436 КПК України, оскільки порушуючи питання про закриття кримінального провадження, засуджений не наводить підстав для його закриття з огляду на положення ст.ст.440, 284 КПК України.
Поряд з наведеним, засуджений у своїй касаційній скарзі наводить і доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції від 15 грудня 2014 року, що в конкретному випадку не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, засуджений не усунув в установлений строк, касаційна скарга разом доповненнями підлягають поверненню.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.429 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3