Справа № 495/2461/17
№ провадження 1-кс/495/1573/2017
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
03 липня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
30.06.2017 року адвокат ОСОБА_3 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України.
Так, скаржник просить суд:
- визнати незаконною бездіяльність слідчого ОСОБА_5 щодо ненадання вчасно відповіді у вигляді постанови на клопотання захисника ОСОБА_3 про проведення повторного слідчого експерименту від 29.06.2017 року;
- зобов`язати слідчого ОСОБА_5 провести повторний слідчий експеримент щодо відтворення взаємовідносин підозрюваного та свідків в кримінальному провадженні №0000013 (в приміщенні Саратського ВП ГУНП та споруд біля смт. Сарата) з обов`язковим залученням сторони захисту.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , у повному обсязі підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 було представлено до суду оригінали для огляду та копії для залучення до матерів справи постанови щодо розгляду клопотання, відповідей на клопотання та доказів їх направлення заявнику. Просив в задоволенні скарги відмовити.
Частиною 1 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із статтею 91 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі винуватість обвинуваченого. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, покладається на слідчого (стаття 92 КПК України). Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення в тому числі й слідчих (розшукових) дій (стаття 93 КПК України).

Згідно вимогам ст.ст. 2,7-11 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також, що загальними засадами кримінального провадження є засади верховенства права та законності, повага до людської гідності.

Відповідно до ст.ст. 303-304 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.2 ст.307 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень праві свобод, гарантованих конвенцією.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України).

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги-лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Згідно статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2017 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме повторного слідчого експерименту щодо відтворення взаємовідносин підозрюваного та свідків в кримінальному провадженні № 0000013 (в приміщенні Саратського ВП ГУНП та споруд біля смт. Сарата) з обов`язковим залученням сторони захисту.
Постановою старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 від 29.06.2017 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчих дій від 29.06.2017 року відмовлено. Копія постанови поштою направлена заявнику.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для оскарження бездіяльності слідчого, у зв`язку із фактичним їх усуненням, а саме розглядом слідчим відповідного клопотання заявника.

Крім того, частиною другою ст.307 КПК України визначено вичерпний перелік результатів розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування. Такий спосіб захисту, як визнання протиправною бездіяльності слідчого, взагалі не передбачений статтею 307 КПК України.

Щодо вимог скаржника про зобов`язання слідчого ОСОБА_5 провести повторний слідчий експеримент щодо відтворення взаємовідносин підозрюваного та свідків в кримінальному провадженні №0000013 (в приміщенні Саратського ВП ГУНП та споруд біля смт. Сарата) з обов`язковим залученням сторони захисту суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі змістом п.19 висновків Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17, розглядаючи скарги на постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, слід зважати на те, що відповідно до ч.1 ст.40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно із ч.5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, розглядаючи скарги на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст.40 КПК. Саме тому слід зважати на те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

В силу ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст.94 КПК України).

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Враховуючи вищевикладені обставини та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303-305, 307 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1