н/п 1-кс/640/410/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власників майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника власників майна - ОСОБА_7 ,
В подальшому ввезений скраплений газ ПП «РОД-НИК», ТОВ «ГАЗТРОН-Україна», ТОВ «ГАЗТРОН-ТРЕЙД» було реалізовано через мережу автозаправних станцій та іншим суб`єктам господарської діяльності.
17.12.2016 процесуальним керівником прокурором прокуратури Харківської області винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження стосовно службових осіб ПП «РОД-НИК», ТОВ «ГАЗТРОН-ТРЕЙД», ТОВ ГАЗТРОН-Україна», які направлені до СУ ГУНП в Харківській області для організації проведення подальшого досудового розслідування.
17.12.2016 до Київського суду м.Харкова направлено клопотання про арешт тимчасово вилученого під час проведення обшуку майна. Ухвалою слідчого судді від 21.12.2016, клопотання слідчого повернуто прокурору для усунення недоліків. Прокурором отримано ухвалу слідчого судді 27.12.2016. Після усунення недоліків, 30.12.2016 до Київського районного суду вдруге направлено клопотання про арешт тимчасово вилученого під час проведеного обшуку майна ПП «РОД-НИК». Ухвалою слідчого судді від 03.01.2017, клопотання слідчого повернуто прокурору для усунення недоліків. 13.01.2017 прокурором отримано вказану постанову слідчого судді.
Слідчий вважає, що вилучені в ПП «РОД-НИК» речі, предмети та документи мають значення для кримінального провадження, необхідні в тому числі при проведенні судових експертиз, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, окрім того існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані речі, предмети та документи є доказом злочину, а тому виникла потреба в позбавленні права ПП «РОД-НИК» на відчуження, розпорядження та/або користування цими речами, предметами та документами та у накладенні арешту на вилучене майно.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Власники майна ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , директор ТОВ «ТД «Пріматерра» ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на порушення строку подання клопотання до суду та відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна. Вважали, що вилучення майна порушують їх права як власників. До суду надані заперечення, які долучені до матеріалів справи.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши надані докази, встановив наступне.
Підставами для внесення цих відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
17.12.2016 процесуальним керівником прокурором прокуратури Харківської області винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження стосовно службових осіб ПП «РОД-НИК», ТОВ «ГАЗТРОН-ТРЕЙД», ТОВ ГАЗТРОН-Україна», які направлені до СУ ГУНП в Харківській області для організації проведення подальшого досудового розслідування.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Згідно п. 9 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» ВССУ від 07.02.2014 р. клопотання слідчих в окремих випадках ґрунтуються на необхідності правомірного доступу та вилучення речей, які можуть бути речовими доказами. Проте поза увагою слідчого, прокурора, слідчого судді залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У таких випадках неправильне розуміння органами досудового розслідування, слідчими суддями положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження. Слідчим суддям необхідно враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Щодо накладення арешту на чекову книжку на 46 арк., чекову книжку на 48 арк., штамп ПП «РОД-НИК», печатки ТОВ «ТД «Пріматерра», ПП «Олан», ПП «РОД-НИК №2», ПП «РОД-НИК №1», факсиміле, штамп «Небезпечний вантаж», грошові кошти в сумі 365 695 грн., банківський термінал Приватбанк із програма тором, прайс-листи ПП «Олан» на 213 арк., ноутбук «Леново», касову стрічку у 1828 мотках, касову стрічку у 413 мотках, то суд у задоволенні клопотання в цій частині відмовляє, так як зазначене майно не може містить даних про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, правова кваліфікація якого передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 364 КК України, та не надано слідчим даних щодо причетності зазначених власників майна до внесеного до ЄРДР кримінального правопорушення.
Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи. Слідчим не надано даних, що вказане вилучене майно та грошові кошти є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, а тому підстави для задоволення клопотання про арешт майна в цій частині - відсутні.
На думку слідчого судді, ні матеріали долучені до клопотання, ні саме клопотання слідчого не містить даних в обґрунтування правових підстав арешту зазначеного майна та грошових коштів. Доводів в обґрунтування обставин визначених ст.ст.170, 171 КПК України, які мають значення для прийняття рішення про накладення арешту, клопотання не містить, відтак, слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вилучене майно та грошові кошти.
Також слідчий суддя зазначає, що ФОП ОСОБА_6 надає бухгалтерські послуги ПП «РОД-НИК», ПП «Олан» та ТОВ «ТД «Пріматерра» на підставі відповідних цивільно-правових договорів. До його обов`язків входить оформлення первинних документів, ведення фінансово-бухгалтерської звітності тощо.
Відповідно до умов Договору № 1707-13 від 17.07.2013 р. про надання послуг ПП «Олан» в момент укладення договору передало ФОП ОСОБА_6 один екземпляр печатки. Відповідно до умов Договору № 1507-13 від 15.07.2013 р. про надання послуг ПП «РОД-НИК» в момент укладення договору передало ФОП ОСОБА_6 один екземпляр печатки. Відповідно до умов Договору № 1807-13 від 18.07.2013 р., ТОВ «ТД «Пріматерра» в момент укладення договору передало ФОП ОСОБА_6 один екземпляр печатки.
Відповідно до договору оренди № 108а від 01.08.2014 р., ФОП ОСОБА_6 орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному приміщенні перебували печатки ПП «РОД-НИК», ПП «Олан» та ТОВ «ТД «Пріматерра», які він використовував при оформленні звітно-фінансової документації в межах своїх обов`язків за договорами про надання бухгалтерських послуг.
Грошові кошти, які вилучені в ході проведення обшуку, належать ФОП ОСОБА_6 , що підтверджується наданим в судовому засіданні договором позики від 04.01.2016 р. б/н, укладеним між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_6 . Зазнаний договір також надавався при проведенні обшуку.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя задовольняє частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Слідчий суддя приймає до уваги доводи слідчого щодо поновлення строку на подачу клопотання та вважає за необхідним його поновити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Поновити строк на подачу клопотання, як пропущений з поважних причин.
- журнал обліку видачі ключів на 17 арк.,
- чорнові записи на 36 арк.,
- копії паспортів на газ вуглеводний та ін. на 23 арк.,
- копії актів перевірок зовнішнього стану на 39 арк.,
- журнал щомісячної перевірки обладнання на 15 арк.,
- бланки накладних та ТТН з проставленими відбитками печатки та підписом на 24 арк.,
- книгу обліку розрахункових операцій 4 шт. на 79 арк. кожна,
- журнал обліку господарських робіт на 48 арк.,
- видаткові накладні на 82 арк.,
- книгу реєстрації збоїв касового апарату на 29 арк.,
- журнал реєстрації надання звітів в ДПІ на 15 арк.,
- зошит з рукописним текстом,
- копії правовстановлюючих документів на заправку на 71 арк.,
- чорнові записи на 7 арк.,
- подорожні листи на 81 арк.,
- чеки, що посвідчують реалізацію газу з 2015 р. у 3-х папках,
- вінчестери (жорсткі диски) у кількості 3 шт.,
- 3 відеореєстратори,
- чорнові записи на 13 арк.,
- документацію «Енергетична митниця» на 11 арк.,
- подорожні листи на 21 арк.,
- чеки та квитанції на 185 арк.,
- прайс-листи ПП «РОД-НИК» на 1905 арк.,
- ТТН із поставленими печатками та підписами на 118 арк.,
- книгу обліку розрахункових операцій на 79 арк.,
- чорнові записи на 235 арк.
Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, про необхідність збереження арештованого майна.
Строк арешту арештованого майна, а саме: вінчестерів (жорстких дисків) у кількості 3 шт. та 3 відеореєстраторів встановити 1 /один/ місяць, тобто до 20.02.2017 р.
Місцем зберігання арештованого майна визначити кімнату для зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Зобов`язати старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 повернути власникам майна ФОП ОСОБА_6 , ПП «РОД-НИК», ПП «Олан», тимчасово вилучені в ході проведення обшуку 16.12.2016 року, майно та грошові кошти, а саме: чекову книжку на 46 арк., чекову книжку на 48 арк., штамп ПП «РОД-НИК», печатки ТОВ «ТД «Пріматерра», ПП «Олан», ПП «РОД-НИК №2», ПП «РОД-НИК №1», факсиміле, штамп «Небезпечний вантаж», грошові кошти в сумі 365 695 грн., банківський термінал Приватбанк із програма тором, прайс-листи ПП «Олан» на 213 арк., ноутбук «Леново», касову стрічку у 1828 мотках, касову стрічку у 413 мотках.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1