Справа № 602/46/17
Провадження № 1-кп/602/31/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2017 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000007 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Підволочиськ Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого Лановецьким районним судом Тернопільської області 29 березня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 03 лютого 2016 року; 04 січня 2017 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ст.395 КК України до 2 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в нього 21 вересня 2016 року під час перебування в м.Ланівці Тернопільської області виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, 21 вересня 2016 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , зайшов на територію домоволодіння, наблизився до вхідних дверей будинку та, усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо порушення конституційного права ОСОБА_5 на недоторканість житла, бажаючи порушити таке право, умисно, шляхом ривка рукою, відчинив замкнені двері вказаного будинку, та, всупереч волі власника - ОСОБА_5 , проник у середину будинку, чим порушив конституційне право ОСОБА_5 на недоторканість житла. Крім цього, 13 листопада 2016 року у ОСОБА_4 , який перебував в м.Ланівці Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, 13 листопада 2016 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , зайшов на територію домоволодіння, наблизився до вхідних дверей будинку та, усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо порушення конституційного права ОСОБА_5 на недоторканість житла, бажаючи порушити таке право, умисно відчинив незамкнені на замок двері вказаного будинку та всупереч волі власника - ОСОБА_5 , проник у середину будинку, чим порушив конституційне право ОСОБА_5 на недоторканість житла.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання, згідно якого відмовився від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, просить закрити кримінальне провадження.
Прокурор не заперечує щодо задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 просить задовольнити заявлене потерпілим клопотання та закрити кримінальне провадження у зв`язку із примиренням із потерпілим та відмовою останнього від обвинувачення.
Суд, взявши до уваги заяву потерпілого, вислухавши думку сторін, вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконному проникненні до житла.

В силу вимог ч. 1 ст. 477 КПК України, дане кримінальне провадження було розпочате на підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 , тобто є провадженням у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акта обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, є вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Стаття 477 КПК України містить кілька пунктів, у яких визначено види кримінальних правопорушень, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення. Зокрема, у пункті першому йдеться про ряд статей КК , у тому числі і частину першу статті 162 КК України, кримінальне провадження за якими за відсутності обтяжуючих обставин здійснюється у формі приватного обвинувачення, тобто може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого, який в подальшому вправі відмовитись від обвинувачення, наслідком якого, відповідно до пункту 7 частини першої статті 284 КПК України, є закриття кримінального провадження.
Доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій статті 67 КК України.
Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів у статті 477 КПК України свідчать про таке.

Пункт 1 частини першої статті 477 КПК України передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Частина перша статті 162 КК України передбачає склад злочину без кваліфікуючих ознак.

У пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті стосовно певних складів злочинів закон прямо передбачає окремі види кваліфікуючих ознак, визначених саме в статтях Особливої частини КК обтяжуючими обставинами (наприклад, частина друга статті 126, статті 185, 186,189, 190, 191 КК), наявність яких унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ці ознаки не співвідносяться з частиною першою статті 67 КК.

Також у пункті 3 частини першої статті 477 КПК використовується поняття «особливо обтяжуючі обставини», що не є складовою призначення покарання.

Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає.

Наведене свідчить про те, що для визнання кримінального провадження таким, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, застереження у статті 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною першою статті 67 КК обставини, які обтяжують покарання.

Даний висновок суду повністю збігається з позицією Верховного Суду України викладеній у висновку до постанови від 08 жовтня 2015 року по справі №5-132кс/15.

На підставі наведеного та керуючись п.7 ч.1 ст.284, ст.314, ст.395, ч.1 ст.477 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Кримінальне провадження №0000007 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Підволочиськ Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, закрити в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення через Лановецький районний суд Тернопільської області.
Суддя: ОСОБА_1