АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4386/16-к Номер провадження 11-кп/786/714/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002924, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вдови, непрацюючої, раніше судимої:

- 12 квітня 1985 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 17, ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 81, 42 КК України (далі - КК) 1960 року на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку;

- 17 грудня 1985 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 141 КК 1960 року на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки;

- 17 квітня 1986 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 42 КК 1960 року на 4 роки позбавлення волі, звільненої 1 березня 1990 року по відбуттю покарання;

- 27січня 1994 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 229-6 КК 1960 року на 1 рік позбавлення волі, звільненої 27 січня 1995 року по відбуттю покарання;

- 16 жовтня 1996 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч. 2 ст. 140, 17, ч. 4 ст. 81, 44, 42 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі, звільненої 24 січня 1998 року по відбуттю строку покарання;

- 25 листопада 1999 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-6 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі;

- 26 січня 2000 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 140, 42 КК 1960 року на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 3 ст. 42 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненої 16 січня 2003 року по відбуттю покарання;

- 16 листопада 2007 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 395, 70 КК на 3 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до ч. 1 ст. 75 КК на 2 роки;

- 16 лютого 2009 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1 і 3 ст. 358, 70 КК на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 17 липня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненої 24 березня 2011 року відповідно до постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 16 березня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 20 днів;

- 25 січня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. ч. 2 і 3 ст. 358, 70, 71 КК на 3 роки позбавлення волі;

- 19 червня 2012 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК на 3 роки позбавлення волі;

- 7 листопада 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК на 3 роки позбавлення волі, звільненої 3 жовтня 2014 року по відбуттю покарання;

- 25 серпня 2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК на 2 роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

- яку визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Вироком Октябрського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання визначено у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченій термін її попереднього ув`язнення по цій справі у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 14 червня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за вчинення злочинів (десяти епізодів крадіжок) за наступних обставин.

6 жовтня 2015 року, близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Еко-маркет» торгівельного центру «Паровоз», що по вул. Нікітченка, 2 в м. Полтаві, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з візка для покупок таємно викрала жіночу сумочку вартість 300 грн. з грошовими коштами у сумі 1500 грн., які знаходилися у гаманці вартістю 215 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 2015 грн.

27 лютого 2016 року, вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Жіночого одягу» торгівельного центру «Олімп», що по вул. Куйбишева, 12 у м. Полтаві таємно викрала планшет «Samsung Galaxy Tab 3» вартістю 1757 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

10 лютого 2016 року, близько 15 год., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Клондайк», що у підземному переході «Злато місто» по вул. Жовтневій у місті Полтаві з торгівельної вітрини таємно викрала ноутбук «Асеr Aspire E1-510-29204G50МNКК» вартістю 5639,38 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

17 лютого 2016 року, близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Українські ковбаси», що по вул. Шевченка, 41-а у м. Полтаві таємно викрала мобільний телефон «Fly IQ 456 ERA Life 2» вартістю 1784,80 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на вказану суму.

12 березня 2016 року, близько 18 год., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Мулат», який розташований на території ТРК «Мотель» у м. Полтаві таємно викрала ноутбук «Asus T100TA-DK002H» вартістю 7782 грн., внаслідок чого спричинила потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на вказану суму.

23 березня 2016 року, вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Находка», що по вул. Калініна, 26 у м. Полтаві, таємно викрала набір для вишивання бісером «Вдохновение Нарцис» вартістю 120 грн., набір для вишивання бісером «Акваріум» вартістю 112 грн., набір для вишивання бісером «Вдохновение. Камелия» вартістю 120 грн., набір для вишивання «Африка» вартістю 84 грн., набір для вишивання бісером «Китайський мотив» вартістю 86 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 522 грн.

25 березня 2016 року, близько 12 год. 50 хв., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Вишивка» торгівельного центру «Метрополітен», що по вулиці Гоголя, 38 у м. Полтаві, таємно викрала ноутбук «Lenovo G 455/G555» вартістю 2000 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_14 матеріального збитку на вказану суму.

28 березня 2016 року, близько 17 год., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Силует», що по вул. Леніна, 3 у м. Полтаві, викрала мобільний телефон «Alkatel» вартістю 799 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_15 матеріального збитку на вказану суму.

05 квітня 2016 року, близько 15 год. 30 хв., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Марго», що по вул. Фрунзе, 29/45 у м. Полтаві, викрала мобільний телефон «Lenovo А 850» вартістю 1100 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_16 матеріального збитку на вказану суму.

19 квітня 2016 року, близько 14 год., вона ж, перебуваючи в приміщенні магазину «Бастон», що по вул. Куйбишева, 10 у м. Полтаві, з прилавку, викрала мобільний телефон «Prestigio» вартістю 905 грн., внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_17 матеріального збитку на вказану суму.

В апеляційній скарзі з внесеними доповненнями обвинувачена просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити їй менш суворе покарання, із застосуванням ст. 69 КК України - 3 роки позбавлення волі, та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. При цьому врахувати наявність у неї ряду тяжких хвороб, матері, 1937 року народження, яка також хворіє та потребує догляду, повне визнання вини та щире каяття, відшкодування завданої потерпілим шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що злочини вона вчиняла, бо не мала засобів для існування, так як ніде не працювала, але потім працевлаштувалася в швейний цех. Також просить застосувати до неї Закон України «Про амністію» у 2014 -2015 роках, стосовно вироку Ленінського районного суду м. Полтава від 25.08.2015, а також Закон України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинувачену ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу підтримала та просила пом`якшити покарання, заперечення прокурора проти доводів скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за яким вона засуджена, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувалися і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому в цій частині не перевіряється.

Дії ОСОБА_7 у відповідності до зібраних по справі доказів судом за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд, дотримуючись вимог закону, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, їх кількість (десять епізодів), особу винної, яка на час вчинення злочину ніде не працювала, єдиним джерелом її доходу була саме злочинна діяльність, раніше неодноразово засуджувалася за вчинення корисливих злочинів, які не погашені, неодноразово відбувала покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не стала, що свідчить про її стійку антисоціальну спрямованість, злочини вчинила в період іспитового строку за попереднім вироком суду.

Судом враховані пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі обставини, судом належним чином враховані при призначенні покарання обвинуваченій.

Наявність у ОСОБА_7 матері похилого віку, позитивної характеристика за місцем проживання, з урахуванням кількості попередніх судимостей, конкретних обставин вчинення злочину, кількості епізодів, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підставою для пом`якшення покарання бути не можуть.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових злочинів, не є надмірно суворим, оскільки наближене до мінімального, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 з подальшими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вчинення ОСОБА_7 ряду злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, законні підстави для повторного застосування ст. 75 КК Україні при призначенні їй покарання відсутні.

Прохання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» згідно вироку Ленінського районного суду від 25.08.2015 року, який не є предметом апеляційного розгляду, не ґрунтується на вимогах закону.

Твердження апелянта про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році» є надуманими, не ґрунтується на законах з огляду на те, що протягом 2015 та 2016 року амністія в Україні не оголошувалася.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченій не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року щодо неї без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4