Справа № 403/329/17
Провадження №1-кп/403/57/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2017 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
захисника (адвокат): ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого: ОСОБА_6
представника служби в справах дітей Устинівської райдержадміністрації: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Устинівка Кіровоградської області, українця, громадянина України, студента Новобузького коледжу Національного аграрного університету, не одружений, раніше не судимого, зареєстрованого жителем за адресою: АДРЕСА_1 , жителя за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 березня 2017 року приблизно о 01.00 годині, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля входу до торгівельного закладу «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка Кіровоградської області, під час сварки на побутовому ґрунті з ОСОБА_4 , умисно, рукою наніс ОСОБА_4 удар в область обличчя, згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 15 червня 2017 року та судово-медичної експертизи за №114 від 21 червня 2017 року причинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синець навколо очної ділянки зліва, багато уламковий перелом передньої внутрішньої та задньозовнішної стінок лівої верхньощелепної пазухи, оскольчатий вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з входженням кісткового уламка в порожнину орбіти, перелом зовнішньої стінки ячейок решітчастої кістки зліва, перелом лівої акулової кістки, перелом кісток носа, чим вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 день.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе частково винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і надав показання, що 26 березня 2017 року приблизно о 01.00 годині біля входу до торгівельного закладу «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка, під час сварки на побутовому ґрунті, ОСОБА_4 наніс йому удар рукою в область голови. У відповідь рукою наніс ОСОБА_4 удар в область обличчя, внаслідок чого причинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження в області обличчя. Цивільний позов ОСОБА_4 визнає в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 2634.60 грн., в частині відшкодування моральної шкоди на суму 2000.00 грн. Просить звільнити його від кримінального покарання та передати під нагляд батьків.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе частково винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами по кримінальному провадженню.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , що 26 березня 2017 року приблизно о 01.30 год. до будинку прийшов син ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями в області обличчя, де були крововиливи, синяки. ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному стоматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 30 березня по 11 квітня 2017 року. Протиправними діями встановленої досудовим слідством особи її сину ОСОБА_4 причинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , що 26 березня 2017 року приблизно після 24.00 год. побачив біля входу до торгівельного закладу «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями в області обличчя, де були крововиливи, синяки. Так як ОСОБА_4 було недобре із-за отриманих на обличчі тілесних ушкоджень, автомобілем доставив його до будинку.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , що особисто знає ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 не знає. Про події, які відбулися між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 можливо відомо її сину ОСОБА_12 .
Показаннями свідка ОСОБА_13 , що 26 березня 2017 року приблизно о 01.30 год. бачив, як біля входу до торгівельного закладу «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка ОСОБА_8 наніс рукою удар ОСОБА_4 в область обличчя. У ОСОБА_4 на обличчі було багато крові. Причина протиправних дій ОСОБА_8 у відношенні ОСОБА_4 йому не відома.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , що 26 березня 2017 року приблизно о 01.00 годині перебував з ОСОБА_4 у торгівельному закладі «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка. Під час сварки на побутовому ґрунті біля входу до торгівельного закладу «Аннушка», ОСОБА_8 рукою наніс ОСОБА_4 удар в область обличчя, внаслідок чого причинив йому тілесні ушкодження. Ні особисто, ні ОСОБА_4 ніяких протиправних дій щодо інших осіб, в тому числі і до ОСОБА_8 не вчиняли. ОСОБА_4 ударів ОСОБА_8 не наносив.
Висновком судово-медичної експертизи за №68 від 15 червня 2017 року (а.кр.пр.30-31), що згідно медичної документації у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синець навколо очної ділянки зліва, багато уламковий перелом передньої внутрішньої та задньозовнішної стінок лівої верхньощелепної пазухи, оскольчатий вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з входженням кісткового уламка в порожнину орбіти, перелом зовнішньої стінки ячейок решітчастої кістки зліва, перелом лівої акулової кістки, перелом кісток носа, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 один день.
Протоколом проведення слідчого експерименту (а. кр. пр. 36-41), де потерпілий ОСОБА_4 показав обставини, при яких 26 березня 2017 року приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_8 , біля входу до торгівельного закладу «Аннушка» по вул. О. Мазуренка смт. Устинівка, під час сварки на побутовому ґрунті, умисно, рукою наніс йому удар в область обличчя, внаслідок чого причинив тілесні ушкодження.
Висновком судово-медичної експертизи за №114 від 21 червня 2017 року (а.кр.пр.30-31), що згідно медичної документації у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синець навколо очної ділянки зліва, багато уламковий перелом передньої внутрішньої та задньозовнішної стінок лівої верхньощелепної пазухи, оскольчатий вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з входженням кісткового уламка в порожнину орбіти, перелом зовнішньої стінки ячейок решітчастої кістки зліва, перелом лівої акулової кістки, перелом кісток носа, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 один день. Враховуючи дані котрі відображені в протоколі додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 від 20 червня 2017 року та в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 19 червня 2017 року, отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин зазначених у цих протоколах.
Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню докази та оцінюючи їх сукупно, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто, умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
При обранні міри покарання враховується характер та ступінь небезпеки вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_8 і обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Обвинувачений ОСОБА_8 по кримінальному провадженню характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 вважається: раніше не судимий, вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 - не встановлено.
Згідно показань законного представника ОСОБА_6 , представника служби в справах дітей Устинівської райдержадміністрації ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується в сім`ї, в складі батька та матері, на обліку в кримінальній поліції в справах дітей не перебуває, правопорушень не вчиняв, не хворіє, на обліку в медичному закладі не перебуває, є студентом Новобузького коледжу Національного аграрного університету. В сім`ї є належні умови для виховання та утримання дитини.
Обвинуваченому неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за необхідне призначити міру покарання, не пов`язану з ізолюванням від суспільства, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, з врахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який є неповнолітнім.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 про протиправні дії ОСОБА_4 щодо нього у вигляді нанесення удару рукою в область голови суд оцінює критично, як спосіб захисту з метою звільнення від кримінальної відповідальності. Показання обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині не підтверджуються ніякими дослідженими під час судового розгляду доказами та матеріалами кримінального провадження і спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_12 .
Частиною 1 ст.97, ч.1 ст. 105 КК України передбачено, що неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. Неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Звільнення неповнолітнього обвинуваченого від кримінального покарання є правом, а не обов`язком суду. Умовами його застосування є: неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; неповнолітній щиро розкаявся; поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 надавав допомогу потерпілому ОСОБА_4 як одразу ж після протиправних дій, так і згодом, не надавав добровільної допомоги щодо усунення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В діях неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 в період після вчинення злочину та під час досудового слідства і судового розгляду кримінального провадження відсутні будь-які дії щодо намагання спокутувати вину перед потерпілим ОСОБА_4 і довести своє виправлення. Тільки на підставі таких об`єктивних даних суд може визнати, що неповнолітній на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання та до нього слід застосовувати примусові заходи виховного характеру. При встановлених обставинах, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника (адвокат) ОСОБА_5 про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає, як необгрунтоване.
Частинами 1,2,3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року за №3 встановлено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5600.00 грн. підлягає задоволенню частково, як обґрунтований відповідно до письмових документів медичної установи про придбання ОСОБА_4 ліків та медичних препаратів на суму 5415.17 грн. Цивільний позов в частині проїзних документів від 03 квітня 2017 року та від 17 травня 2017 року на суму загальну суму 121.70 грн. і письмовий документ про придбання продуктів харчування на суму 63.13 грн. задоволенню не підлягає, як необгрунтований.
Частинами 1,2,3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Абзацом 3 п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, встановлено, що стосовно до ст.28 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст.49 КПК), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Частинами 1,2 ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року за №11 встановлено, що судам слiд мати на увазi, що питання про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування потерпiлого вирiшується згiдно з "Порядком обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання", затвердженим постановою Кабiнету Мiнiстрiв України №545 вiд 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштiв, що пiдлягає вiдшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лiкуваннi потерпiлий, з урахуванням кiлькостi лiжко-днiв, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартостi його лiкування. Термiн i обгрунтованiсть перебування потерпiлого вiд злочину на стацiонарному лiкуваннi визначається на пiдставi даних лiкувального закладу, де вiн перебував на лiкуваннi. До справи має бути приєднана довiдка - розрахунок бухгалтерiї цього закладу iз записом про вартiсть одного лiжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лiкування потерпiлого. Витраченi на стацiонарне лiкування кошти пiдлягають вiдшкодуванню у повному обсязi i зараховуються до вiдповiдного державного бюджету залежно вiд джерел фiнансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якiй належить останнiй.
Пунктами 1,2,3 Порядку обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року за №545 встановлено, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Якщо злочин вчинено неповнолітньою особою або суспільно небезпечне діяння вчинено малолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 зазначеного Кодексу. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Цивільний позов прокурора Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_14 в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні до ОСОБА_8 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6581.44 грн. підлягає задоволенню, як обґрунтований, так як згідно письмового документу Кіровоградської обласної лікарні від 17 липня 2017 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному стоматологічному відділенні з 30 березня по 11 квітня 2017 року, тобто 12 ліжко-днів, вартість лікування по фактичним витратам медичного закладу складає на загальну суму 6581.44 грн.
Частинами 1,2 ст.1179 ЦК України передбачено, що якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.
По кримінальному провадженню речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним і призначити покарання по ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі на один рік шість місяців, із застосуванням ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Відмовити у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника (адвоката) ОСОБА_5 про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності.
Строк покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту проголошення вироку.
Міру запобіжного заходу по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_8 не обрано.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5415 (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 17 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.
По кримінальному провадженню речові докази відсутні.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд на протязі тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Устинівського
районного суду ОСОБА_1