Справа № 368/495/17
Провадження № 1-в/368/87/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області
В складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
З участю інших сторін провадження:
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника ВК : ОСОБА_4
Засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій Райдержадміністрації у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, засудженого 10 квітня 2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, - щодо умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В :
14.04.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій Райдержадміністрації у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, засудженого 10 квітня 2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, - щодо умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, в якій:
- адміністрація Кагарлицької виправної колонії Київської області (115) та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
14.04.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
18.04.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про слухання даного кримінального провадження з засудженим ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з Державною установою Кагарлицька ВК 115.
В судовому засіданні представник ВК 115 ОСОБА_7 подання підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 підтримав, зазначивши при цьому, що він своєю позитивною поведінкою та відношенням до праці довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання.
Окрім того, за час відбування покарання він мав дисциплінарні стягнення, проте, він їх отримав під час перебування в СІЗО, так як розносив їжу.
Вважає всі дисциплінарні стягнення, які отримав в СІЗО такими, що не заслуговують на увагу суду, та, відповідно, такими, які не повинні враховуватися судом при вирішенні питання щодо його умовно дострокового звільнення.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання ВК 115, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 не може на його думку позитивно характеризуватися за час відбування покарання, так як на протязі відбування покарання неодноразово допускав порушення режиму відбування покарання, має 10 стягнень, що не може свідчити про його усталену правослухняну поведінку, тому до нього не можливе застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного основного покарання.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій РДА не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Суд, вислухавши представника ВК -115 ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_5 , які подання підтримали, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання ВК - 115, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, засуджений 10 квітня 2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку покарання: «12» червня 2014 року.
Кінець строку покарання: «12» червня 2017 року.
1/2 строку покарання: «12» грудня 2015 року.
Прибув в Кагарлицьку виправну колонію Київської області ( 115 ) із Київського СІЗО, де утримувався з 12.06.2014 року, де мав десять дисциплінарних стягнень, (які на даний час зняті та погашені в установленому законом порядку), та мав одне заохочення.
По прибуттю в «ВК 115» 10 серпня 2016 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи.
В останній, короткий період відбування покарання, до настання пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від відбування покарання, а саме, в період відбування покарання у Кагарлицькій ВК 115 до праці відноситься добре, завдану роботу виконує добросовісно.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
заохочення:
1. 13.10.2015 р. За зразкову поведінку та ставлення до праці. Подяка Нач. СІЗО
2. 22.10.2016 р. За добросовісне відношення до праці під Знято стягнення Нач. ВК
час посівних робіт. (від 22.06.2016 р.)
3. 02.03.2017 р. За добросовісне відношення до праці на Подяка Нач. ВК
зернотоку.
дисциплінарні стягнення:
1. 29.09.2014 р. Намагався встановити між камерний зв`язок. Сувора догана Нач. СІЗО

2. 14.11.2014 р. Курив у недозволеному місці. Догана Нач. СІЗО
(погашено 21.09.2015 р.)
3. 12.01.2015 р. Самовільно підійшов до камери та спілкувався ОСОБА_8 о. Нач. СІЗО
з ув`язненим через дверну кватирку. (погашено 21.09.2015 р.)
4. 25.02.2015 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 21.09.2015 р.)
5. 20.03.2015 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 21.09.2015 р.)
6. 03.11.2015 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 18.05.2016 р.)
7. 17.11.2015 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 18.05.2016 р.)
8. 22.06.2016 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 22.10.2016 р.)
9. 22.07.2016 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 28.10.2017 р.)
10. 22.07.2016 р. Встановлення між камерного зв`язку. Догана Нач. СІЗО
(погашено 28.10.2017 р.)
Відповідно, зглядаючись на ті обставини, що за період відбування покарання засудженим ОСОБА_5 було отримано 10 (десять) дисциплінарних стягнень, причому, останнє стягнення було погашено лише за 2 місяці до направлення клопотання до суду про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 остаточно ще не став на шлях виправлення і тому не заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, прокурора, та, відповідно, суду, згідно ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 81 КК України:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Отже, за змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може стосуватися: а) лише основного покарання; б) як основного, так і додаткового покарання; в) лише додаткового покарання.
При цьому, оскільки даний різновид звільнення від подальшого відбування покарання за своєю природою може бути поширений лише на строкові покарання, єдиний вид додаткового покарання, щодо якого можливе застосування ст. 81 КК України, - це позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, тому при вирішенні питання про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_5 , судом в даному випадку не вирішується питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від додаткової міри покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою під час відбування покарання в установі виконання покарання не довів тієї обставини, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Що ж стосується сумлінної поведінки, та добросовісного відношення до праці, то така відсутня в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як засуджений мав десять дисциплінарних стягнень за поведінку, яка не може доводити ту обставину, що засуджений має сумлінну поведінку, - встановлення між камерного зв`язку, куріння в недозволеному місці.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально-юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою під час відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:
- засуджений ОСОБА_5 не завжди дотримувався правил внутрішнього розпорядку, встановленого для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
Так, суд звертає увагу на ту обставину, що два останні діючі дисциплінарні стягнення були зняті з засудженого лише 28.01.2017 року, тобто, за 3 місяці до подання адміністрацією установи виконання покарань клопотання до суду про застосування до засудженого положень ст.. 81 КК України, а саме, - пільги, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд вважає, що за такий короткий проміжок часу засуджений ОСОБА_5 не може довести ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання.
Свою позицію суд обґрунтовує наступним.
Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу відбування покарання засудженим та короткий проміжок часу з моменту зняття дисциплінарних стягнень не є достатнім для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Також слід зазначити про ту обставину, що кількість дисциплінарних стягнень, які було отримано засудженим ОСОБА_5 , більше ніж втричі перевищує кількість заохочень, що, відповідно, на думку суду та прокурора свідчить лише про наявність негативних чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється як негативна, став на шлях виправлення та виховання, а тому суд критично відноситься до висновків щодо особи засудженого ОСОБА_5 , які містяться в характеристиці на засудженого ОСОБА_5 , та яку надала адміністрація установи виконання покарань, яка є ініціатором застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що отримання засудженим ОСОБА_5 трьох заохочень на протязі кінця 2016 року початку 2017 року слід розцінювати як бажання засудженого до настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, ( як то, - відбуття 1/2 частини призначеного судом основного покарання, відсутність діючих стягнень), без наявності оціночних підстав, (реальні підстави вважати, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання), які, на думку суду, також мають вагоме значення при вирішенні питання щодо застосування до засуджених пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання установи виконання покарань у відношенні засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, ОСОБА_9 , як вбачається з позиції учасників процесу, зокрема, прокурора, та матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, засудженого 10 квітня 2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, - щодо умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.
Суддя ОСОБА_1