Справа № 138/3850/16-к
Провадження №11-кп/772/571/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «27» квітня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Нестерварка Тульчинського району
Вінницької області громадянина України,
українця, не працюючого, раніше судимого:
-23.12.2009 року Тульчинським районним судом
Вінницької області за ст. 125 ч.1 КК України до 100
виправних робіт,

По даній справі засуджений 19.11.2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2017 року, -
В с т а н о в и в :
Згідно матеріалів провадження, до Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.
Ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2017 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Судом мотивована відмова тим, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо. В установі не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей, та не має відповідної спеціальності, крім того з початку строку відбування покарання, а саме з 08.06.2010 його було лише один раз заохочено в 2011 році за поведінку та ставлення до праці, однак в період з 2012 по 2015 роки на нього було застосовано 10 стягнень, в тому числі попередження, догани, сувора догана, а також ДІЗО (3 доби). Окремі порушення носили повторювальний характер, зокрема, тричі засудженим було створено конфліктну ситуацію та шість разів він відмовлявся від прибирання.
Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу , в якій просить скасувати ухвалу Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2017 року про відмову йому в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання, в зв`язку з її незаконністю. Постановити нову ухвалу , якою звільнити його умовно достроково на підставі ст. 81 КК України.
Свої вимоги мотивував тим, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони, вказує, що всі стягнення погашені на даний період, крім цього зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що він хворіє на гіпертонію.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше судимий, по даній справі засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.11.2010 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення.
З врахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення, на даний час від відбув ? строку покарання.
Початок строку: 08.06.2010 року.
Кінець строку: 04.11.2017 року.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, тому суд першої інстанції обґрунтовуючи у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні клопотання , зазначив, що засуджений порушив режим утримання відбування покарання, за що був поміщений в дисциплінарний ізолятор, тому обґрунтовано й дійшов до висновку про відмову в умовно достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, адміністрацією Могилів Подільської виправної колонії №114 до засудженого ОСОБА_7 1 раз застосовувалась подяка, разом з тим на останнього було накладено 10 адміністративних стягнень.
За час утримання в СІЗО характеризувався посередньо. В установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та не має відповідної спеціальності.
З матеріалів особової справи засудженого слідує, що з початку строку відбування покарання, а саме з 08.06.2010 його було лише один раз заохочено в 2011 році за поведінку та ставлення до праці, однак в період з 2012 по 2015 роки на нього було застосовано 10 стягнень, в тому числі попередження, догани, сувора догана, а також ДІЗО (3 доби). Окремі порушення носили повторювальний характер, зокрема, тричі засудженим було створено конфліктну ситуацію та шість разів він відмовлявся від прибирання.
Під дію ст. 81 КК України із урахуванням ч.5 ст.72 КК України засуджений підпадав ще 04.11.2015, однак рішенням комісії від 21.03.2016 установи йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки він не довів свого виправлення. Також, дана комісія відмовляла засудженому у застосуванні до нього інших заохочувальних норм, а саме ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, оскільки засуджений не доводив свого виправлення.
Нестабільність поведінки засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення злочину його посередня загальна та психологічна характеристика не свідчать про те, що він виправився.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів сумлінною поведінкою своє виправлення, оскільки відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, його характеристика не свідчить про те, що він виправився .

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Крім того, ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_7 19.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.06.2010 року по 12.01.2011 року включно, у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвалу Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2017 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , засудженого вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.11.2010 року, про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до касаційної інстанції з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: