БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
Справа № 275/418/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року смт. Брусилів Житомирської області

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження №275/418/2016-к за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня,
одружений, офіційно не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,
зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,
фактичне місце проживання:
АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 05 березня 2016 року близько 00 години 20 хвилин, за адресою АДРЕСА_3 на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками потерпілому ОСОБА_7 по голові та обличчю, спричинивши синці та садна на обличчі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я.
З формулювання обвинувачення опосередковано вбачається, що мотив, інкримінованих ОСОБА_5 дій пов`язаний з неповнолітньою ОСОБА_8 - сестрою знайомого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та, взагалі, свою причетність до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 категорично заперечив та пояснив, що у вказані в обвинуваченні день і час він разом із ОСОБА_11 приїхали до будинку АДРЕСА_3 , щоб забрати звідти сестру його знайомого ОСОБА_9 - неповнолітню ОСОБА_8 , яка разом із знайомими проводила там час і яку шукала її мати ОСОБА_12 . Сніжану знайшли у дворі будинку, вона погано почувала себе через вживання алкоголю і вони посадили її до автомобілю, на якому приїхали. До того часу брат ОСОБА_13 вже зайшов до будинку і там побився з ОСОБА_14 , в компанії якого перебувала ОСОБА_15 . Він, не заходячи до будинку, а лише стоячи у входу на веранду, дістав рукою ОСОБА_9 і вивів його на вулицю, припинивши бійку. Після цього вони з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та його сестрою ОСОБА_15 поїхали звідти. З ОСОБА_18 він раніше ніяких відносин не мав, ніяких конфліктів між ними не було і тілесних ушкоджень йому не спричиняв. Він лише забрав з будинку ОСОБА_19 і вони поїхали. Хто і коли спричинив ОСОБА_20 тілесні ушкодження він не знає, вважає що його обмовили навмисно, щоб спонукати сплатити за це гроші.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що її син Дзись ОСОБА_21 нещодавно раптово помер вже після початку досудового розслідування, тому до кримінального провадження в якості потерпілої вступила вона. 7 березня 2016 року син прийшов до неї після того, як проводив час з знайомими. На його обличчі були синці. Він розповів, що коли вони були вдома у брата ОСОБА_22 , з ними були три дівчини. Вони вживали алкоголь, щось святкували. Він заснув, як хтось підняв його і почав бити. У подальшому він впізнав ОСОБА_5 , якого до того знав лише візуально. Тоді син звернувся до поліції, подав заяву про злочин. Після того їм дзвонили невідомі, погрожували, а в подальшому син загинув. Вона пов`язує ці події і вважає, що саме ОСОБА_5 бив і переслідував її сина та, врешті, саме він причетний до його загибелі.
Допитаний свідок ОСОБА_23 в суді показав, що коли вони відпочивали з родичем ОСОБА_24 та знайомими дівчинами: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_8 . Вони випивали і ОСОБА_8 стало зле. Вона вийшла з будинку на вулицю. За деякий час до будинку увійшли троє чоловіків, один з яких ОСОБА_27 брат ОСОБА_15 . Він бачив як ОСОБА_27 разом з двома невідомими били ОСОБА_28 по голові і він не міг їх відняти. Крім того, ОСОБА_19 побив і його. Одного він потім впізнав, як ОСОБА_29 . ОСОБА_29 наніс Дзисю 3-4 удари по голові. Після цього у потерпілого ОСОБА_28 на голові з`явився набряк і синці на обличчі, в Дзися боліла голова та щелепа, була розсічена брова. Пізніше він подав заяву до поліції на ОСОБА_19 , але згодом вони примирилися.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що в той день, тобто 05.03.2016 року він дізнався, що немає вдома його неповнолітньої сестри ОСОБА_15 . Коли він зателефонував їй, то з її телефону відповів ОСОБА_30 , який почав грубити. Тоді він попросив друзів: ОСОБА_29 та ОСОБА_31 допомогти поїхати до ОСОБА_32 забрати ОСОБА_15 . Сестру знайшли біля будинку в стані сп`яніння. В будинку був ОСОБА_30 , з яким у нього виник конфлікт. З ОСОБА_33 також був його родич Дзись, але він його не чіпав. Після конфлікту ОСОБА_29 забрав його з веранди будинку і вони, забравши ОСОБА_15 , поїхали до дому. Більше ніхто не бився, дівчат ніхто не чіпав. Свій конфлікт с ОСОБА_14 пов`язує з грубістю останнього.
Свідок ОСОБА_34 в суді показав, що у березні 2016 року йому зателефонувала ОСОБА_35 і сказала що, пропала її донька ОСОБА_15 . Він із братом ОСОБА_15 ОСОБА_17 і ОСОБА_36 поїхали в село Вільшку. З ОСОБА_29 вони пересувались на автомобілі, а ОСОБА_27 пішов пішки. Сніжана була у дворі того будинку. До будинку, де були ОСОБА_37 та інші, він не заходив, постійно був біля машини. Сніжану посадили до автомобілю, після чого ОСОБА_29 забрав ОСОБА_19 , який до того часу у будинку побився з ОСОБА_33 . Тоді вони всі сіли в автомобіль і поїхали. ОСОБА_28 він не бачив.
Допитана судом неповнолітня свідок ОСОБА_38 пояснила, що того дня вони гуляли разом із ОСОБА_26 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_39 в будинку в с. Вільшка. Вживали алкоголь, потім ОСОБА_15 стало зле і вони з нею та з ОСОБА_40 вийшли на вулицю. Тоді приїхала машина, там був брат ОСОБА_15 - ОСОБА_41 і ще дві особи, зокрема й ОСОБА_29 . ОСОБА_29 з ОСОБА_19 зайшли до хати та сварились там близько двадцяти хвилин. Що саме там відбувалось, вона не бачила. Після того у ОСОБА_42 були тілесні ушкодження, у Дзися тілесних ушкоджень вона не бачила. Наступного дня до неї приїздила мати ОСОБА_22 , кричала на неї, примусила дати неправдиві показання в поліції.
В цілому аналогічні показання суду надані свідком ОСОБА_43 , яка, зокрема, пояснила, що вона не бачила, що відбувалось в будинку, коли там знаходились ОСОБА_37 , Дзись, ОСОБА_29 та ОСОБА_19 . За примусом та під тиском ОСОБА_44 - мами ОСОБА_22 , який хотів когось «посадити», вона обмовила ОСОБА_29 в поліції. Після від`їзду ОСОБА_29 і ОСОБА_19 на обличчі у ОСОБА_22 були синці, у Дзися пошкоджень не бачила. ОСОБА_45 приїздила до неї додому, кричала на неї, примушувала казати в поліції неправду.
Допитана в якості свідка ОСОБА_46 пояснила, що сама, безпосередньо нічого з досліджуваних подій не бачила, про те, що відбулось 05.03.2016 р. в будинку у селі Вільшка знає зі слів свого сина ОСОБА_22 та рідного племінника Дзися ОСОБА_21 . Зі слів Дзися ОСОБА_21 їй відомо, що тієї ночі ОСОБА_47 та ОСОБА_27 увірвались до будинку та удвох побили його (Дзися) та ОСОБА_48 . Вона переконала ОСОБА_25 їхати до поліції писати заяву, також була вдома у ОСОБА_26 . ОСОБА_49 до поліції їздила разом з ОСОБА_39 , а ОСОБА_40 разом з ОСОБА_14 .
Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_8 пояснила суду, що тієї ночі вона була в компанії ОСОБА_22 , Дзися ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Їй було зле від вжитого алкоголю. Приїхав її брат ОСОБА_27 . В нього виник конфлікт з ОСОБА_14 . Вони між собою побились. ОСОБА_29 до будинку не заходив і Дзися ОСОБА_21 не бив, а лише з веранди забрав ОСОБА_50 і вивів з будинку, після чого вона з ОСОБА_29 , ОСОБА_51 та з братом поїхали звідти. Наступного дня вони спілкувались із ОСОБА_18 в соціальній мережі, той казав, що з ним все гаразд. Тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. Після цього ОСОБА_30 та ОСОБА_52 просили її написати заяву на ОСОБА_53 , щоб отримати від нього гроші.
Таким чином, з допитаних в суді безпосередніх учасників події, лише ОСОБА_30 вказав, що ОСОБА_5 наносив вдари ОСОБА_20 . В той же час, навіть він пояснив, що вдари наносились не лише ОСОБА_29 , а ще й ОСОБА_17 . Ця обставина не вказана у формулюванні обвинувачення, що вплинуло на відсутність відображення всіх елементів об`єктивної сторони складу злочину, а саме не визначено причинно-наслідкових зв`язків між діями двох осіб: ОСОБА_29 та ОСОБА_19 і виявленими у Дзися тілесними ушкодженнями.
Крім того, ніхто з інших допитаних очевидців події не підтвердив того, що ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_20 , а свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прямо це заперечили.
Оцінюючи докази у нарадчій кімнаті, суд вимушений відхилити поданий прокурором в якості письмового доказу протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.06.2016 р. під час досудового розслідування (а.с.55-56), а також подане захисником письмове пояснення від імені Дзися ОСОБА_54 , оскільки статтею 23, частиною 4 статті 95 КПК України встановлено імперативну заборону обґрунтовувати висновки суду показаннями особи, які не були отримані безпосередньо судом.
Оцінюючи покази зі слів покійного ОСОБА_10 , що надані ОСОБА_55 та потерпілою ОСОБА_4 , суд бере до уваги наявність родинного зв`язку між ними та особливе суб`єктивне ставлення обох до досліджуваної події, що слідує з їх показань. Таким чином, суд не може надавати переваги таким свідченням з чужих слів, порівняно зі свідченнями безпосередніх очевидців події, незацікавлених в результатах вирішення справи, до яких суд відносить ОСОБА_38 , ОСОБА_43 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Суд позбавлений такого права ще з огляду на встановлені ст.62 Констититуції України, правила та засади застосування презумпції невинуватості, до яких відноситься обов`язок суду тлумачити всі сумніви по справи на користь саме обвинуваченого.
Судом було досліджено висновок судово-медичної експертизи № 656 від 09 березня 2016 року, в якому вказано, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлені синці та садно на обличчі, які утворилися від дії тупих та твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я (а.с.61).
Без сукупності інших доказів на користь обставин, викладених в обвинувачені, висновки судово-медичної експертизи, з огляду на їх умовне формулювання, надають суду можливість лише припустити вірогідність виникнення тілесних ушкоджень у Дзися ОСОБА_56 під час досліджуваної події. Тоді як, згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертає на себе увагу обставини спричинення тілесних ушкоджень, зазначені експертом зі слів Дзися ОСОБА_56 , а саме, що тілесні ушкодження спричинені трьома особами. Ці обставини суперечать тим, що вказані у формулюванні обвинувачення відносно об`єктивної сторони складу злочину.
Дослідженням змісту письмової заяви потерпілого ОСОБА_10 , поданої ним 06.03.2016 року до Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП, встановлено, що потерпілий просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та «двох його друзів», які побили його. Аналіз змісту цієї заяви призводить до висновку про невідповідність вказаних в ній обставин спричинення тілесних ушкоджень тим, як вони визначені у формулюванні обвинувачення, оскільки тілесні ушкодження, згідно заяви, спричинені не однією особою, а трьома.
Зміст цієї заяви суд бере до уваги також і в контексті відношення кримінального провадження до категорії приватного обвинувачення, згідно ст.477 КПК України, якою така заява визначена як обов`язкова підстава обвинувачення. В той же час, в заяві не вказано безпосередньо на обвинуваченого ОСОБА_5 .
Письмові докази, подані стороною обвинувачення та досліджені судом, щодо характеристики особи обвинуваченого, не містять обставин, що прямо, або опосередковано, доводять висунуте обвинувачення.
Так, згідно довідки про судимість, відсутні будь-які відомості щодо притягнення ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності (а.с.57).
Згідно характеристики органу місцевого самоврядування за місцем мешкання ОСОБА_5 , скарг на його поведінку не надходило, адміністративні правопорушення він не вчиняв (а.с.83). На обліку лікаря психіатра ОСОБА_5 не перебуває (а.с.84).
Надаючи оцінки доводам потерпілої про причетність ОСОБА_5 до погроз на її адресу та до загибелі її сина ОСОБА_10 , суд роз`яснює потерпілій, що згідно ч.3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Оскільки обставини настання смерті потерпілого перед судом ніхто не досліджував, відповідні правові вимоги до суду ніхто не звертав, формулювання обвинувачення, яке винесене на розгляд суду не містить жодних посилань на взаємозв`язок досліджуваної події з загибеллю потерпілого, суд за власною ініціативою не має повноважень робити відповідні висновки. Для з`ясування таких обставин законом передбачене проведення досудового розслідування органами Національної поліції під процесуальним керівництвом органів Прокуратури.
Таким чином, єдиним прямим доказом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому є показання свідка ОСОБА_23 , які, однак, по-різному визначають обставини події із формулюванням обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 .
Оцінюючи цей доказ критично, суд бере до уваги не спростовані показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_38 та ОСОБА_57 про те, що ОСОБА_30 був зацікавлений в обвинуваченні ОСОБА_5 та підбурював їх до надання проти нього показань, всупереч їх волі.
Непрямі докази причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, до яких суд відносить показання з чужих слів, надані потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_55 , суд сприймає критично з мотивів, що викладені вище.
В той же час, суд встановив наявність сукупності більшої кількості прямих доказів, які підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_5 не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 . Такими доказами є показання обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_8 .
Крім того, суду подані докази, які хоча прямо не спростовують причетність обвинуваченого до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, проте й не виключають його непричетності до злочину. Такими доказами є показання свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_43 , ОСОБА_58 , письмові докази.
Відповідні докази, суд, згідно імперативним нормам ст.62 Конституції України, ч.4 ст.17 КПК України, тлумачить на користь обвинуваченого, роблячи висновок, що вони не підтверджують вчинення ним інкримінованого злочину.
З врахуванням заяв сторін кримінального провадження перед закінченням дослідження обставин справи, суд визначає, що можливості подання ними інших доказів вичерпано.
Отже сукупність доказів непричетності ОСОБА_5 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 переважає над сукупністю доказів на підтвердження обвинувачення.
Таким чином, судом встановлено, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_5 було вчинено легке тілесне ушкодження, а саме злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно, має місце обставина, що передбачена п.2 ч.1 ст.373 КПК України, як підстава для ухвалення виправдувального вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження по справі не обирались, цивільний позов не подано, речові докази не досліджувались.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.62 Конституції України, статтями 7, 8, 17, 26, 368-371, п.2 ч.1 ст.373, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, виправдати за недоведеністю участі у його скоєнні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб.

Суддя ОСОБА_1