УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Республіки Молдови, уродженки с. Фрунзе, Слободзейського району, з неповною середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, яка має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваної у кримінальному провадженні №0000071 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
слідчого - ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваної ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,
підозрюваної - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Одеської області радником юстиції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на наступне. Як вбачається із клопотання, слідчим відділом ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 від 19.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України.

Як вказано, в клопотанні, встановлено, що 13.03.2013 року приблизно о 13 годині громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі ГАЗ 31029, р/н НОМЕР_1 , білого кольору, під керівництвом ОСОБА_12 , прибули до с. Лучинське, Роздільнянського району, Одеської області. Громадянка Республіки Молдови (ПМР) ОСОБА_4 , знаходячись в той час на території с. Лучинське, Роздільнянського району Одеської області, зустрілась із ОСОБА_9 , який доручив їй здійснити незаконне переправлення через державний кордон України громадянина Республіки Молдови ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та громадянки України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з території України до Республіки Молдови, поза пунктом пропуску, на що ОСОБА_4 погодилась.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 направилась в напрямку державного кордону України, ОСОБА_9 , в свою чергу, надав вказівку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прямувати за нею, слідуючи за якою, вони перетнуть державний кордон України. Як вказано, в клопотанні, раніше ОСОБА_4 неодноразово перетинала державний кордон України поза пунктом пропуску, тому вирішила переправити декілька осіб, зокрема, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України поза пунктом пропуску в районі «Орешника» неподалік с. Лучинське. Однак, як вбачається, з клопотання, 13.03.2013 року о 13 год. 40 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які слідували по території України в напрямку Республіки Молдови, та намагались незаконно перетнути державний кордон України, затримано співробітниками Державної прикордонної служби України на відстані 10 метрів від лінії державного кордону України, в районі інформаційного покажчика № 45 (в період 13.03.2013 р. - інформаційний покажчик № 52). В свою чергу, як зазначено, в клопотанні, ОСОБА_4 втекла від затримання та перетнула державний кордон України на територію Республіки Молдови (ПМР). Слідчий та прокурор в клопотанні зазначає, що в діях громадянки ОСОБА_4 , за викладених обставинах, що виразилися у замаху на вчинення незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_7 , кожний окремо, у судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, указаних у клопотанні. Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати домашній арешт.

Підозрювана ОСОБА_4 погодилась із думкою захисника.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_4 її племінниця позитивно характеризується, страждає захворюванням псоріазом, має на утриманні маленьку дитину, яку виховує без чоловіка, буде проживати разом із нею і дитиною у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного. Кримінальне провадження щодо неповнолітніх в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, КК України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5), Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінських правил»), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р., і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р. «Держави-учасниці забезпечують, щоб: жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу». Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 р. (ст. 9 Пакту) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5 Конвенції) зазначають на необхідності застосування щодо неповнолітніх особливих правил, які відповідають їх віку і правовому статусу. Відповідно до Мінімальний стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінські правила») тримання неповнолітніх під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст. 13). Згідно ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000071 від 19.06.2013 року, вчинене діяння, за яким відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 ККУкраїни. Як вбачається, із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України. 23.06.2014 року слідчим відділом УСБУ в Одеській області ОСОБА_4 оголошено в розшук. Здійснення розшуку доручено ІНФОРМАЦІЯ_6 .

13.09.2016 року відносно ОСОБА_4 Приморським районним судом м. Одеси винесено постанову про затримання та доставку у суд для обрання міри запобіжного заходу.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 була затримана о 9 годині 06.02.2017 року. 06.02.2017 року об 11 годині ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України. Підозрювана ОСОБА_4 у строки встановлені ст. 211 КПК України була доставлена до Приморського районного суду м. Одеси для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 було доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відносно неї є кримінальне провадження зареєстроване за №0000071 від 19.06.2013 року, та знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у судовому провадженні прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 не були доведені. Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 під час розгляду клопотання не надано докази, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час досудового розгляду ризикам. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердила, що ОСОБА_4 буде проживати разом із нею у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку що надані докази, які є достатніми про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , 17.04.1996 року. Керуючись ст.ст.132, 176-178, 182, 183,186, 193, 194, 196,197, 202, 205, 211, 309 КПК України (2012 р.), -
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області радником юстиції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до підозрюваної у кримінальному провадженні №0000071 від 19.06.2013 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, заборонивши підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період з 22 години до 8 години ранку наступної доби.

Покласти строком на 60 (шістдесят) днів на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Підозрювану ОСОБА_4 звільнити з-під варти у залі суду. Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів. Строк дії ухвали обчислюється з 06.02.2017 року та припиняє свою дію 07.04.2017 р. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

07.02.2017