Справа № 308/1400/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.03.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданніматеріали провадження № 11-сс/777/108/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 . на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року,
в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено в ході огляду 08.02.2017 року вантажу автомобіля марки «DAF» н.з. НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , - 350 пресованих мішків одягу масою брутто 11 тонн 444 кг., а саме: жіночі штани тканеві в кількості 70 шт.; плаття жіноче в кількості 71 шт.; пуловер жіночий в кількості 83 шт.; плаття жіноче з коротким рукавом в кількості 47 шт.; жилет-майка жіноча з коротким рукавом в кількості 33 шт.; плаття жіноче в кількості 24 шт.; жіноча туніка в кількості 22 шт., що згідно товаротранспортної накладної №1 від 08.02.2017 року належать вантажовідправнику фізичній особі підприємцю ОСОБА_10 .
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначені у клопотанні слідчого речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 08.02.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та прийшов до висновку про наявність достатність підстав накладення арешту на майно, які відповідають критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року скасувати та зобов`язати слідчого повернути йому тимчасово вилучене майно, яке являється його власністю. Вважає прийняте рішення судом першої інстанції незаконним та необґрунтованим, і таким, що не відповідає вимогам розумності обмеження права власності на майно. Посилається на те, що відповідно до ст..172 КПК України тимчасово вилучене майно підлягало негайному поверненню, оскільки клопотання про арешт майна слідчим ОСОБА_7 подано після спливу встановленого суддею Мукачівського міськрайонного суду від 13.02.2017 року строку для усунення недоліків попередньо поданого клопотання. Також зазначає, що вилучене майно згідно видаткових накладних від 08.02.2017 року, є його власністю, яке предметом злочину не являється, не містить на собі слідів злочину, отже не може бути визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000132за ч.4 ст.358 КК України. Також вказує на безпідставність застосованого судом заходу забезпечення кримінального провадження, відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, в тому числі і недоведення відповідності вилученого майна передбаченим ч.2 ст.167 КПК України, критеріям. Крім того, зазначає, що слідчим суддею безпідставно не взято до уваги надані представником в судовому засіданні товарно-транспортні накладні від 08.02.2017 року та зроблено невірне тлумачення їх змісту. Про поверховість висновків суду, на думку апелянта, свідчить і допущена в описовій та резолютивній частині ухвали зазначення його по-батькові як « ОСОБА_11 », замість « ОСОБА_12 ». Також звертає увагу на те, що накладення арешту на майно може призвести до обмеження або зупинення його правомірної підприємницької діяльності, що являється єдиним джерелом доходів сім`ї та виникненню підстав для відшкодування збитків перевізнику.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисникаособи, яка подала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора та слідчого про залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.

Як видно із клопотання у провадженні ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на речі, що були виявлені та вилучені в ході огляду 08.02.2017 року вантажу автомобіля марки «DAF» н.з. НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , - 350 пресованих мішків одягу масою брутто 11 тонн 444 кг., а саме: жіночі штани тканеві в кількості 70 шт.; плаття жіноче в кількості 71 шт.; пуловер жіночий в кількості 83 шт.; плаття жіноче з коротким рукавом в кількості 47 шт.; жилет-майка жіноча з коротким рукавом в кількості 33 шт.; плаття жіноче в кількості 24 шт.; жіноча туніка в кількості 22 шт., що згідно товаротранспортної накладної №1 від 08.02.2017 року належать вантажовідправнику фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 і які, як зазначено в клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Відповідно, до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-ст.173 КПК України.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Як видно з матеріалів провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст..ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчим доводи про накладення арешту на майно.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна, а тому доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 стосовно незаконності та необґрунтованості накладеного арешту слід визнати неспроможними.
Крім того, колегія суддів враховує, що згідно постанови процесуального прокурора у кримінальному провадженні №0000132 від 07.03.2017 року прийнято рішення про передачу вантажу в кількості 350 пресованих мішків одягу масою брутто 11 тонн 444 кг., які було виявлено та вилучено 08.02.2017 року на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 .
Наведене ж в апеляційній скарзі твердження про невірне зазначення по-батькові особи, яка подала скаргу, є обґрунтованим і така описка повинна бути усунена в порядку ст..379 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_10 в кількості 350 пресованих мішків одягу масою брутто 11 тонн 444 кг., вилучених в ході огляду місця події 08.02.2017 року без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: