ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 211/7136/14-к
Провадження № 1-кп/210/32/17

"19" червня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання : ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор ОСОБА_5 , представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00001657 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про доцільність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та ризиків, передбачених ст. 177 КПК УКраїни, які враховані при обранні запобіжного заходу та не змінились на момент вирішення питання про його продовження.

Представник потерпілих думку прокурора підтримав.

Захисники обвинуваченого, обвинувачений, кожен окремо, заперечували проти продовження строку тримання під вартою, клопотали про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів вважає встановленими та доведеними існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого: переховуватися від суду, тому як ОСОБА_7 офіційно ніде не працевлаштований, а з цього немає джерела доходів, не має міцних соціальних зв"язків, у тому числі місця постійного проживання та місця реєстрації; може незаконно впливати на потерпілих та експертів, про повторних допит яких заявлено клопотання стороною захисту, перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність подальшого ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Усі доводи обвинуваченого та його захисників щодо відсутності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу, враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема ризиками, що наразі не відпали: переховування та ухилення від суду, вплив на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання повного та всебічного розгляду кримінального провадження, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, особи обвинуваченого, його соціальних зв"язків, способи життя та поведінки, пред"явленого звинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 176, 178 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, та враховуючи матеріали кримінального провадження, які надійшли в провадження суду та які свідчать, що інші запобіжні заходи не відповідають характеру ризиків та підстав його застосування (зокрема можливості ухилення від суду, перешкоджання судовому розгляду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання здійснення судового розгляду кримінального провадження в інший спосіб, вчинення інших кримінальних правопорушень), та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, колегія суддів вважає у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого, яке підтримує й сам обвинувачений - відмовити.

Суд вважає, що матеріально-правові і процесуальні умови, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи були дотриманні під час застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як взяття під варту, а мети, з якою застосовувалося затримання та подальше тримання під вартою відповідають фактичним матеріалам справи, та наявним ризикам, передбачених п. 1, 3-5 ст. 177 КПК України.

Колегія судів, вивчивши матеріали провадження, оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно особи обвинуваченого, приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотоння прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК України до 17 серпня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3