АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №631/2189/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/1674/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року відмовлено в затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у провадження судді Первомайськкого міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 разом з угодою про примирення, укладеною 08.10.2015 між підозрюваним у даному кримінальному провадженні та потерпілою ОСОБА_8 .
Потерпіла в судовому засіданні відмовилась від затвердження угоди про примирення та просила повернути кримінальне провадження прокурору для досудового розслідування посилаючись на те, що свідомо погодилась на укладання угоди під умовою того, що відшкодування завданої їй шкоди буде здійснено до судового засідання. Оскільки підозрюваний не в повному обсязі виконав взятих на себе зобов`язань, просила відмовити у затвердженні угоди.
Підозрюваний ОСОБА_7 також зазначив, що відмовляється від затвердження угоди про примирення, т.я. на даний час це не в його інтересах.
Прокурор підтримав думку потерпілої та обвинуваченого щодо відмови від затвердження угоди, але просив призначити справу до судового розгляду.
Суд, заслухавши сторони, вивчивши зміст угоди, приходить до висновку про відсутність підстав для затвердження угоди з огляду на позицію потерпілої та особи підозрюваного.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити у затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для досудового розслідування.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна грошових коштів, що належать ОСОБА_8 у розмірі 300 гривень що, згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
До суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 , відповідно до якої підозрюваний у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні за викладених у даній ухвалі обставин інкримінованого йому злочину.
Сторонами узгоджена міра покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст.75 КК України. Зі змісту угоди не вбачається, чи відшкодована матеріальної шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій. Втім, такі обставини спростовані обвинуваченим та потерпілою.
Окрім того, суду стало відомо, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова щодо обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває ще одне кримінальне провадження, де останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК, і ухвалою суду від 19.04.2017 р. останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зі змісту статей 471, 472 КПК вбачається, що сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Аналіз статей 65 і 75 КК у редакції Закону України від 13 квітня 2012 року № 4652-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК у редакції Закону України від 13 квітня 2012 року № 4652-VI) свідчить, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: положення пунктів 1,2 ч.1 ст.65 КК України, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Наприклад, у випадку коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу Х Загальної частини; ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК).
Таким чином умови даної угоди вочевидь не відповідають інтересам суспільства, тобто за своїм видом та/або розміром не відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, крім того, в судовому засіданні прокурор не надав суду даних щодо обвинуваченого, які б характеризували особу, в результаті чого суд позбавлений можливості об`єктивно оцінити особу винного.
Потерпіла висловила свою позицію про відмову від укладення угоди. Отже сторони не примирились, а тому, на підставі п.4 ч.7 ст.474 КПК України у затвердженні угоди належить відмовити.
Прокурор оскаржив зазначену ухвалу.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 прокурору скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії попереднього судового розгляду.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виходячи з наступного.
Так, вищевказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що угода про примирення між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 від 08.10.2015, яка надійшла до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 , не підлягає затвердженню, та фактично вказаною ухвалою суд повернув прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні.
Не оспорюючи рішення суду в частині відмови в затвердженні угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 від 08.10.2015, яке відповідно до вимог КПК України не може бути оскаржене в апеляційному порядку, вважаю, що в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, та може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.392 КГЖ України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до ч.4 ст.314 КПК України ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.474 КПК України суд, перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України, а прийнявши рішення про відмову в її затвердженні, досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
17.05.2017 року в підготовчому судовому засіданні прокурор підтримуючи думку обвинуваченого та потерпілої про неможливість затвердження угоди про примирення, просив суд продовжити судове провадження, а саме призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту, у зв`язку з тим, що досудове розслідування завершено та усі необхідні слідчі дії проведенні.
В даному випадку судом першої інстанції думка прокурора залишена поза увагою, та прийнято рішення, яке не узгоджується з положеннями ч.1 ст.474 КПК України.
Крім того, слід зазначити, що угода про примирення між підозрюваним та потерпілою укладена після завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, та підписана в день затвердження прокурором обвинувального акту, а саме 08.10.2015. У зв`язку з цим, у зазначеному кримінальному провадженні підстав для проведення будь-яких слідчих та процесуальних дій не має, а навіть їх проведення не сприятиме оперативності судового розгляду та не матиме наслідком отримання доказів винуватості або невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .
Разом з цим, в своїй ухвалі суд першої інстанції не зазначив про те, з яких саме підстав прийнято рішення про повернення обвинувального акта прокурору та в чому полягає його невідповідність вимогам КПК України.
Як вбачається зі змісту ухвали суду від 17.05.2017, жодна з вищезазначених підстав повернення обвинувального акта прокурору судом першої інстанції не зазначена, хоча фактично вважаю, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 291,292 КПК України, та підлягає розгляду у суді першої інстанції.
При цьому незрозумілим є посилання суду на ст.374 КПК України, якою передбачені вимоги до вироку суду, а посилання на ст.372 КПК України, якою передбачені вимоги до змісту ухвали суду, також відсутні.
Вказані факти вказують на порушення судом вимог ст.370 КПК України та ухвалення незаконного судового рішення.
З огляду на вищенаведене, вважаю, що ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню через порушення судом вимог ст.314, 474 КПК України, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
17.05.2017 року вищевказаний міськрайонний суд повернув прокурору обвинувальний акт для продовження досудового розслідування щодо ОСОБА_9 , відмовивши в затвердженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 474 КПК України, якщо суд відмовляє в затвердженні угоди, а досудове розслідування закінчено, суд продовжує розгляд кримінального провадження в загальному порядку.
Ці вимоги закону районним судом не виконано. Як видно з матеріалів провадження, прокурором закінчено досудове розслідування та складено обвинувальний акт, реєстр матеріалів. Тому районний суд, приймаючи рішення по угоді про примирення та відмовляючи в ній, повинен був продовжити розгляд кримінального провадження в загальному порядку, а не повертати матеріали для продовження досудового розслідування, так як досудове розслідування закінчено.
З урахуванням наведеного, ухвала міськрайонного суду в частині повернення прокурору обвинувального акту підлягає скасуванню, а матеріали направленню в районний суд для розгляду в загальному порядку. З огляду на зазначене, суд задовольняє апеляцію прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376КПКУкраїни, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції в загальному порядку.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: