Справа № 569/6613/17
У Х В А Л А

28 квітня 2017 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 розглянувши клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 12.06.1996 року гр. ОСОБА_4 перебуваючи в м. Рівне, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шахрайським шляхом, уклала без відома ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,11 га та незавершеного будівцтва за адресою: АДРЕСА_1 , чим останньому було завдано майнову шкоду.

30.05.1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 , згідно якого прізвище дружини встановлено, як ОСОБА_7 .

Однак, 20.06.1996 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу незакінченого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

08.09.2014 року державним реєстратором ОСОБА_9 зареєстровано право власності на вищезазначений будинок за гр. ОСОБА_7 на підставі рішення Рівненського районного суду № 570/1049/14-ц.

Однак, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 07.08.2015 Апеляційним судом Рівненської області рішення про реєстрацію скасовано.

Встановлено підстави вважати, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 відповідає критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України, зокрема, вони є об`єктом кримінально протиправних дій та наданий час спірним нерухомим майном. Окрім того, ненакладення арешту та невстановлення заборони розпоряджання вказаними нежитловими приміщеннями може призвести до їх перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є приватною власністю ОСОБА_7 , тому слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши пояснення слідчого в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008319 від 30.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1990 КК України.

30.05.1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 , згідно якого прізвище дружини встановлено, як ОСОБА_7 .

20.06.1996 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу незакінченого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

08.09.2014 року державним реєстратором ОСОБА_9 зареєстровано право власності на вищезазначений будинок за гр. ОСОБА_7 на підставі рішення Рівненського районного суду про реєстрацію № 570/1049/14-ц, яке 07.08.2015 Апеляційним судом Рівненської області скасовано.

У вищевказаному кримінальному провадженні, повідомлень про підозру органом досудового розслідування не пред`явлено.

Накладення арешту на вищевказане майно, яке є речовим доказом, дасть можливість проведенню ряду експертиз, відшкодування завданих збитків та можливої конфіскації.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 190 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкту нерухомості.

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження будівель і споруд (нежитлових приміщень), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Апеляційного суду Рівненської області.
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1