Номер провадження 1-кп/201/61/2017
УХВАЛА

16 лютого 2017 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18 а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олесько Буського району Львівської області, громадянина України, старшого лейтенанта, який проходить військову службу за контрактом на посаді командира 3-ої гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини- польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України,
В судовому засіданні судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу заперечував, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи необґрунтованістю наявності ризиків, на які посилається прокурор.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження йому строків тримання під вартою, та в свою чергу, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, мотивуючи тим, що він одружений та має постійне місце проживання у м. Дніпро, а також у нього на утриманні знаходиться новонароджена дитина. При цьому надав суду письмове клопотання.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих злочинів.
Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, останнє з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачений здійснює військову службу, а тому, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання є неможливим через специфіку проходження військової служби та може ускладнити проведення судового розгляду.
Наведені обставини свідчать на підтвердження вищезазначених ризиків, які враховуються судом при вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Поряд із цим, суд не може не враховувати підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення умисного тяжкого корупційного злочину із використанням свого службового становища.
А отже, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, і не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2017 року.
Разом з тим, суд відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість та мотив кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку даних злочинів, суд приходить до висновку, що визначений раніше у судовому рішенні розмір застави є цілком обґрунтованим і вважає необхідним у даному випадку визначити заставу в сумі 300 000 гривень, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, заслухавши думку учасників судового провадження з цього приводу, дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , документи, додані до нього, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, у своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_4 , як на підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, посилається на наявність у нього офіцерського звання, проходження ним довготривалої служби в зоні АТО, наявність статусу учасника бойових дій, бойових нагород та позитивних характеристик, а також відсутність судимостей, наявність соціальних зв`язків, дружини та новонародженої дитини.
Проте, на думку суду, наведені обставини не зменшують ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наведених вище, а тому не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту або особистого зобов`язання, котрий, на думку суду, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження.
Отже, обвинуваченим не наведено переконливих підстав для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт або особисте зобов`язання.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання не ґрунтується на законі і не підлягає задоволенню
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд
Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2017 року.
Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є 16 квітня 2017 року.
У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження;
-не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України в в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1