Справа № 739/427/17
Провадження № 1-в/739/30/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення за періоди 22 листопада 2000 року до 01 червня 2001 року, з 01 червня 2001 року до 09 жовтня 2001 року, з 09 жовтня 2001 року до 18 жовтня 2004 року, з 18 жовтня 2004 року до 09 листопада 2004 року та з 17 жовтня 2016 року до 04 січня 2017 року у строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Дане клопотання мотивоване тим, що у вказані періоди він утримувався в установах попереднього ув`язнення у зв`язку з чим вони мають бути зараховані йому у строк відбування покарання згідно положень вказаного вище закону з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання в режимі відеоконференції своє клопотання підтримав та просив його задовольнити. У подальшому подав заяву про розгляд клопотання та дослідження доказів без його участі.

Захисник засудженого клопотання підтримав та просив його задовольнити повністю.

Прокурор у судовому засіданні висловилася проти задоволення клопотання та заявив, що воно є необгрунтованим.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ОСОБА_5 засуджено вироком Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року за вчинення злочину, передбаченого пунктами «б», «г», «е», «і» статті 93 КК України (1960 р.) до довічного позбавлення волі. 09 жовтня 2001 року вказаний вирок ухвалою Верховного Суду України залишено без змін, у зв`язку з чим він набрав законної сили.

До набрання цим вироком законної сили в рамках кримінальної справи, за результатами розгляду якої було винесено даний вирок, у період з 22 листопада 2000 року до 09 жовтня 2001 року ОСОБА_5 утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Після набрання цим вироком законної сили згідно довідки ДП «Чернігівський слідчий ізолятор» від 20 березня 2017 року засуджений ОСОБА_5 утримувався в Чернігівсьому слідчому ізоляторі з 10 жовтня 2001 року до 18 жовтня 2004 року, у подальшому 29 грудня 2016 року прибув до Чернігівського слідчого ізолятора з установи виконання покарань і 04 січня 2017 року був направлений до Новгород-Сіверської УВП №31, а 15 лютого 2017 року тимчасово переведений до Чернігівського слідчого ізолятора для участі у судовому розгляді клопотання про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, де перебуває до цього часу.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 24 частини першої статті 3 КПК України передбачено, що судове провадження- кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Абзацами першим та четвертим частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції від 24 грудня 2015 року) передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, яке провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Системний аналіз положень статті 72 КК України та статті 3 КПК України свідчить, що у строк попереднього ув`язнення, серед іншого, включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, у провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

При цьому перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення не у зв`язку з участю в проведенні слідчих дій чи у судових розглядах кримінального провадження не включаються у строк попереднього ув`язненення.

Отже, перебування засудженого ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення після набрання вироком відносно нього законної сили, яке не пов`язане з участю в слідчих діях чи у судових розглядах кримінальних проваджень, а було зумовлене етапуванням засудженого з місць попереднього ув`язнення до установи виконання покарань і в подальшому з переведенням засудженого з однієї установи виконання покарань до іншої, зокрема у періоди з 10 жовтня 2001 року до 18 жовтня 2004 року, з 19 жовтня 2004 року до 09 листопада 2004 року та з 17 жовтня 2016 року до 04 січня 2017 року, не може розглядатися як попереднє ув`язнення в розумінні частини п`ятої статті 72 КК України.

При цьому перебування засудженого ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення у зв`язку з досудовим слідством та судових розглядом кримінальної справи у період з 22 листопада 2000 року до 09 жовтня 2001 року є попереднім ув`язненням в розумінні частини п`ятої статті 72 КК України.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, яким внесено зміни до частини п`ятої статті 72 КК України передбачено, що даний Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Статтею 51 КК України, серед іншого, визначено такі самостійні види покарань, які можуть застосовуватися до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, як позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Аналіз змісту наведених вище правових приписів свідчить, що положення Закону України №838-VIII, в якому використовується словосполучення «позбавлення волі», поширює свою дію як на осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так і на осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Також суд враховує, що положення статі 151 Кримінально-виконавчого кодексу України містять ряд заохочувальних норм до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, застосування яких залежить від строку відбутого засудженим покарання, зокрема після відбуття десяти років строку покарання право додатково витрачати грошові кошти, після відбуття п`ятнадцяти років строку покарання право брати учась у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру, а також право подати клопотання про помилування після відбуття не менше двадцяти років призначеного покарання. Це в свою чергу свідчить, що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відбутого засудженим до довічного позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі має важливе значення та покращує становище такого засудженого.

Крім того суд бере до уваги, що засудженому ОСОБА_5 судом при винесенні вироку було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до чинного на час винесення вироку законодавства з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Оскільки Законом України №838-VIII змінено вказане співвідношення та передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі всім засудженим, які не відбули повністю призначене їм покарання на момент набрання чиності зазначеним Законом, що покращує становище засуджених, суд приходить до висновку, що положення наведеного Закону підлягають застосуванню до засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи, що на час розгляду даного клопотання засуджений ОСОБА_5 продовжує відбувати покарання у виді довічного позбавлення волі, при цьому до нього застосовувалося попереднє ув`язнення в розумінні частини п`ятої статті 72 КК України у період з 22 листопада 2000 року до 09 жовтня 2001 року, суд вважає за необхідне зарахувати засудженому ОСОБА_5 вказаний строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного частиною п`ятою статті 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому тримання засудженого в установах попереднього ув`язнення після набрання вироком відносно нього законної сили у періоди з 10 жовтня 2001 року до 18 жовтня 2004 року, з 19 жовтня 2004 року до 09 листопада 2004 року та з 17 жовтня 2016 року до 04 січня 2017 року, виходячи зі змісту положень статті 72 КК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року №3352-ХІІ, зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає, оскільки це тримання не було пов`язано з проведення за участі засудженого слідчих дій або з його участю у судовому розгляді кримінального провадження.

Оскільки засудженим ОСОБА_5 у клопотанні не порушується питання щодо зарахування періоду його перебування в Чернігівському слідчому ізоляторі з 15 лютого 2017 року у зв`язку з його участю в судового розгляді з перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, відповідно судом воно не вирішулося.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, Законом України «Про попереднє ув`язнення», статтею 72 Кримінального кодексу України, статтями 336, 369-372, 392, 393, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити частково.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбутого за вироком Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 листопада 2000 року до 09 жовтня 2001 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1