Справа № 206/14/17
Провадження № 1-кп/206/104/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєструдосудових розслідувань № 30000166 від 16.03.2016 року, за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч. 2 ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
04 січня 2017 року в провадження Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , відомості стосовно якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30000166 від 16.03.2016 року, за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 04 січня 2017 року було призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, присутній у судовому засіданні обвинувачений, та його захисник-адвокат проти призначення судового розгляду заперечували, посилаючись на допущені в ході досудового слідства порушення, що унеможливлюють призначення справи до слухання по суті, а саме порушення вимог ст.ст..291, 233 ,235 КПК України з посиланням на матеріали кримінального провадження:
-слідчим було проведено обшук не в житлі, де безпосередньо мешкає та зареєстрований ОСОБА_5 - будинку АДРЕСА_1 , а в будинку АДРЕСА_2 по тій же вулиці, власником якого є абсолютно інша особа, посилаючись на судові рішення 1995 року про поділ майна між подружжям, а також договори купівлі продажу частки майна в вказаному будинку;
-в обвинувальному акті відсутні посилання на будь-які докази (покази свідків, понятих і т.і.), чим би обґрунтовувалась підозра щодо ОСОБА_5 ;
-в ході досудового слідства не була допитана власниця домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , в якому було проведено несанкціонований обшук та вилучено наркотичні засоби;
-обвинувальний акт повністю відтворює текс підозри, оголошеної ОСОБА_5 ;
- обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, яку прокурор вважає встановленим, його правову кваліфікацію з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що доводи захисту не підлягають задоволенню, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України не підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ст. 315 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, якщо він не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, зокрема, він не затверджений прокурором, відсутні анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім*я по батькові слідчого, прокурора, відсутні викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувальному акті останній містить фактичні обставини кримінального правопорушення (злочину), які прокурор вважає доведеними, та його юридичну кваліфікацію саме за ч. 2 ст. 307 КК України.
Дані прокурора та слідчого також маються в обвинувальному акті, і він затверджений прокурором ОСОБА_3 30.12.2016 року.
При цьому слід зазначити, що стаття 315 КПК України чітко регламентує підстави для повернення обвинувального акту прокурору і вони розширеному тлумаченню не підлягають.
В своєму клопотанні захисник ставить під сумнів належність і допустимість обшуку, проведеному в будинку АДРЕСА_1 , а також методи ведення слідства - не бажання допитати власницю будинку АДРЕСА_2 в якості свідка.
При цьому суд має зазначити, що аналіз належності і допустимості доказів на даній стадії судом не проводиться, оскільки в даній стадії процесу докази судом не досліджуються, так як їх дослідження проводиться в ході розгляду справи по суті (судовому слідстві), що чітко зазначено в параграфі «Процедура судового розгляду», а аналіз належності і допустимості - під час складання вироку в нарадчій кімнаті.
Що стосується питання допиту в якості свідка гр.-ки Пендюри, то суд вважає, що слідчий при проведенні досудового слідства, здійснюючи свої повноваження згідно ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, і втручання в неї осіб, які не мають на те законних повноважень, законом забороняється, а суд не має повноважень давати слідчому такі вказівки.
Також суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить посилання на докази (покази свідків, протоколи слідчих дій обшуків тощо), якими обґрунтовується доведеність фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення, взагалі суперечить вимогам до обвинувального акту, передбаченим ст. 291 КПК України, а були передбачені ст. 223 КПК України стосовно обвинувального висновку ( в редакцій 1960 року).

.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 293, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
.
Суддя ОСОБА_1