Справа №345/2286/17
Провадження № 1-кс/345/551/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2017 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.05.2015 року, -
З тексту оскаржуваної постанови, яка надійшла заявнику 20.06.2017 року, взагалі неможливо встановити, де в ній мотивувальна частина, що свідчить про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження. Також в даній постанові не вказано, на підставі яких доказів слідчий прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження. Слідчим, в порушення вимог процесуального закону, не було повно та всебічно досліджено обставини справи. Відповідно така неповнота призвела до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Тому заявник просить скасувати постанову слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.05.2015 року.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги. Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду скарги.
Частина 2 статті 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Відповідно до ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора повинна складатись з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Постанова слідчого, прокурора повинна бути однозначною і не містити суперечностей.
Текст постанови слідчого від 30.05.2015 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000022 за ч.1 ст.388 КК України, свідчить про те, що вищевказаних вимог при закритті кримінального провадження слідчим не дотримано.
Так, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що відповідно до п.2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року, яким внесено зміни у частину 1 статті 388 Кримінального кодексу України та до переліку предметів указаного злочину включено заставне майно, дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності (16.11.2011 року). А тому слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, оскільки договір кредиту і застави укладений ще 24.05.2007 року, коли заставне майно не було предметом указаного злочину.
Проте слідчим в рамках наявного кримінального провадження помилково застосовані норми вищевказаного закону. Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження № 0000022 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, відкрито за фактом приховування ОСОБА_5 майна, на яке накладено арешт та якому це майно було ввірене. А відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2011 року на виконання виконавчого листа Калуського міськрайонного суду №2-2405 від 07.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1536551,06 грн. боргу, 1700 грн. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення 1538501,06 грн.
Тобто предметом даного злочину є не заставне майно відповідно до договору застави від 24.05.2007 року, а майно, на яке накладено арешт, в межах виконавчого провадження №30383626. Таким чином, діяп.2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року, який стосується лише заставного майна, на дані правовідносини не поширюється.

Закриваючи дане кримінальне провадження, слідчий передчасно прийшов до такого висновку, оскільки не встановив всі обставини справи, зробив неповну оцінку зібраних доказів.
Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, слідчим не допитано в якості свідка ОСОБА_6 ; з урахуванням показів ОСОБА_5 (протокол допиту від 16.10.2014р.) не встановлено та не допитано в якості свідків осіб, яким ОСОБА_5 передав у користування (оренду) арештовані транспортні засоби щодо їх місця знаходження; не допитано в якості представника потерпілого уповноваженого представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що під час досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням не використані всі можливі процесуальні дії для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а тому закриття провадження є передчасним. Таким чином, постанову слідчого від 30.05.2015 року, якою кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 за ч.1 ст.388 КК України закрито, слід скасувати з направленням справи для продовження досудового розслідування.
Заявник отримав копію постанови слідчого від 30.05.2015р. про закриття кримінального провадження лише 20.06.2017 року, тому слідчий суддя вважає, що скаржником не пропущено визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк оскарження постанови.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,
у х в а л и в:
Скаргу задоволити.
Постанову слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.05.2015 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 за ч.1 ст.388 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 за ч.1 ст.388 КК України повернути до Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: