Справа №1806/1-482/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/29/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , засудженому 16.03.2012р. за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання звернувся засуджений ОСОБА_7 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки, на його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги характеристику від 20 січня 2016 року, яка доводить його виправлення та не врахував неможливість відшкодування ним витрат на лікування потерпілого, встановлених вироком суду, за відсутності виконавчого листа.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду та відмову у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2012 року за ч.2 ст.187 КК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, засуджений до позбавлення волі за вчинення умисного тяжкого злочину може бути звільнений умовно-достроково після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання.

На час розгляду справи засуджений фактично відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.537,539 КПК України, вислухавши пояснення ОСОБА_7 та його захисника, представника СВК №116, дослідивши дані, що характеризують особу засудженого, прийшов до висновку про відсутність переконливих доказів того, що засуджений довів своє виправлення, а його ситуативна поведінка свідчить про намагання отримати пільгу на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Так, з наявної в матеріалах особової справи річної характеристики від 27 березня 2014 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе негативно, вимоги режиму порушує, на шлях виправлення не стає (а.о.с.182). З характеристики від 29 жовтня 2014 року (а.о.с.191) та 27 березня 2015 року (а.о.с.194) вбачається, що засуджений ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, але застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, що підтверджується висновком, викладеним в характеристиці від 20 січня 2016 року (а.о.с. 215).

При цьому, суд обґрунтовано врахував думку адміністрації СВК №116 про передчасність застосування до ОСОБА_7 ст.81 КК України, оскільки останній не довів свого виправлення (а.о.с.216).

З огляду на це, доводи засудженого ОСОБА_7 з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не врахував характеристику від 20 січня 2016 року, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Крім того, як вірно врахував місцевий суд, ОСОБА_7 за весь час відбування покарання неодноразово порушував вимоги режиму тримання, за що мав 5 стягнень. Заохочення почав отримувати безпосередньо з часу, який передував настанню права на пільги, передбачені ст.81 КК України, що свідчить про ситуативність його поведінки.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про неможливість відшкодування витрат на лікування потерпілого, встановлених вироком суду, за відсутності виконавчого листа, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки засуджений в місцях позбавленні волі працював деякий час, отримував платню, і мав можливість для добровільного перерахування коштів потерпілому.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4