Ухвала
іменем україни
7 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, проживає в цьому АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, що є його приватною власністю.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлений час та місці незаконно з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, масою не менше 0,549 г., яка містить психотропну речовину амфетамін, масою 0,093 г., яку незаконно зберігав з метою подальшого збуту до 03 липня 2014 року, коли приблизно о 10 год. 40 хв., знаходячись на залізничному вокзалі станції Дарниця, розташованого на вул. Привокзальній, 3 у м. Києві, незаконно, за 600 гривень збув цю психотропну речовину ОСОБА_8 (анкетні дані змінені).

Крім того, ОСОБА_7 у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлений час та місці незаконно, повторно з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, масою не менше 0,737 г., яка містить психотропну речовину - амфетамін масою 0,164 г., яку продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту аж до 01 серпня 2014 року, коли приблизно о 11.30 год., знаходячись на залізничному вокзалі станції Дарниця, розташованого на вул. Привокзальній, 3 у м. Києві, незаконно, повторно, за 900 гривень, збув цій же особі згадану психотропну речовину.

В касаційних скаргах:

- засуджений просить вирок та ухвалу змінити та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі, є надто суворим і таким, що не відповідає тяжкості злочину та його особі;
- захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На його думку, суди не взяли до уваги пом`якшуючі вину обставини, а саме визнання засудженим фактичних обставин вчиненого правопорушення, його щирого каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання і роботу, одружений та утримує малолітнього сина 2009 року народження, а також батька пенсіонера.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку поданих ними касаційних скарг з підстав, викладених у них, думку прокурора на їх спростування, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2

ст. 307 КК України в касаційних скаргах не оскаржується, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу, а тому у касаційному порядку не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, з урахуванням його тяжкості, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді

6 років позбавлення волі (мінімальний розмір покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 307 КК України), врахував усі необхідні для визначення виду та розміру покарання обставини (відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання), врахував особу обвинуваченого (вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря нарколога-психіатра не перебуває, одружений, має малолітнього сина, на утримання якого сплачує аліменти, за місцем роботи характеризується позитивно (тобто ті обставини, про які йдеться у касаційних скаргах). При цьому суд взяв до уваги тяжкість вчинених ним злочинів (відповідно до ст. 12 КК України вони є тяжкими), кількість епізодів злочинної діяльності
Врахувавши усі ці обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про правильність призначення за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цього закону, але у виді реального позбавлення волі.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , перевірив всі доводи апеляції захисника, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, в тому числі і щодо доводів останнього в частині необхідності врахувати суб`єктивне ставлення засудженого до скоєного для застосування ст. 69 КК України, не визнав його таким, спростував твердження захисника про наявність у засудженого на утриманні батька-пенсіонера та неповнолітньої дитини, а тому у відповідності до вимог ст. 419 КПК України виніс обґрунтовану ухвалу про залишення вироку суду щодо ОСОБА_7 без зміни.
Отже підстав вважати призначене засудженому покарання несправедливим внаслідок суворості немає. Не з`ясовано й нових обставин, що пом`якшують покарання. Також не наведено таких обставин засудженим та його захисником у їхніх касаційних скаргах.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що підстав для подальшого пом`якшення призначеного засудженому покарання немає.
Керуючись статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХП «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від

02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,

ухвалила:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого

ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3