АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/948/17 Справа № 192/1999/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України, засудженому вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд послався на те, що за весь період відбування покарання він має дев`ять стягнень за порушення режиму утримання. Згідно наявних в особовій справі характеристики засуджений покарання характеризується як посередньо так і негативно, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, а його поведінку не можна визнати сумлінною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну та застосувати відносно нього ст. 81 КК України. Вказує, що він хворіє на тяжкі хвороби, які в умовах перебування у колонії не можливо вилікувати належним чином. Також вважає, що суд, при ухваленні рішення не надав належної уваги його доводам та в односторонньому порядку розглянув справу, оскільки були прийняті до уваги лише доводи адміністрації колонії. Вважає, що він став на шлях виправлення та довів його.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21, згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений має дев`ять стягнень за порушення режиму утримання, за весь період перебування характеризується як посередньо так і негативно, тому його поведінку не можна визнати належною. Тому комісією СВК №21 - засудженому було відмовлено у застосуванні УДО як особі, яка не довела свого виправлення.
Згідно вимог ст. 81 КК України, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст. 12 КК України, засуджений скоїв тяжке кримінальне правопорушення, раніше був судимим за інші злочини, що свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до антисоціальної поведінки, за що неодноразово раніше був притягнутий до відповідальності.

Як видно з ухвали, суду були відомі всі дані про особу засудженого, в тому числі і ті на які він посилався в апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_7 . Доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення є хибними та суперечать наявним матеріалам.

Отже ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: