Справа № 755/6506/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011141 від 05.08.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, не заміжньої, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :
Під час судового провадження у цьому кримінальному провадженні, на підставі положень ст. 468 КПК України, 24.04.2017 між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділений повноваженнями старшого групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, у зв`язку з чим суд, на виконання вимог ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно перейшов до її розгляду.

Так, прокурор та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена в судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 309 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що вона 12.11.2016, у другій половині дня, зателефонувала за невстановленим досудовим розслідуванням номером телефону та замовила у невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого. Після чого, направилась до банкомату, який знаходиться за невстановленою досудовим розслідуванням адресою та відправила грошові кошти в сумі 1000 гривень на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок.

Після чого попрямувала на житловий масив «Троєщина», де по вул. М. Цвєтаєвої, біля невстановленого досудовим розслідуванням будинку, поруч з парканом, забрала невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, помістила до своєї сумочки, де почала незаконно зберігати при собі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 попрямувала до місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де почала зберігати невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу.

Так, 14.11.2016 в період часу з 11 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, під час проведення обшуку згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено 24 пластикові пляшки з рідиною коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

Згідно з висновком експерта № 11-2/4155 від 30.03.2017: Надані на дослідження рідині коричневого кольору та в`язка рідина темно- коричневого кольору містять особливо небезпечний наркотичний засіб.виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб. Надані на дослідження рідини коричневого кольору та в`язка рідина темно- коричневого кольору масою 6,53 г, 8,46 г, 7,15 г, 6,98 г, 3,42 г, 10,64 г, 6,28 г, 9,17 г, 10,45 г, 7,75 г, 5,12 г, 7,53 г, 6,80 г, 4,63 г, 6,57 г, 8,93 г, 16,03 г, 13,54 г, 12,59 г, 6,99 г, 10,62 г, 8,36 г, 4,56 г, 7,38 г, 3, 33 г, 2,02 г містять особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого ( в перерахунку на суху речовину) у рідинах становить 0,15 г, 0,12 г, 0,10 г, 0,09 г, 0,02 г, 0,12 г, 0,07 г, 0,10 г, 0,11 г, 0,10 г, 0,06 г, 0,08 г, 0,13 г, 0,10 г, 0,07 г, 0,08 г, 0,65 г, 0,13 г, 0,17 г, 0,25 г, 0,08 г, 0,06 г, 0,15 г, 0,16 г. Загальна маса опію ацетильованого ( в перерахунку на суху речовину) у рідинах складає 3,38 г.

Опій ацетильований, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, у великих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 1 грам.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки вона здійснила незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах, без мети збуту.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), а саме 4 роки позбавлення волі зі звільненням у порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків із числа регламентованих ст. 76 даного Кодексу.

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.
Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Щодо питання покладення обвоязків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то суд враховує, що ст. 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на, що, як термін іспитового строку, так і перелік обвоязків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 2 роки із покладенням обов`язків регламентованих п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту враховуючи дані про особу обвинуваченої та вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід змінити на особисте зобов`язання із покладенням обвоязків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 24.04.2017 між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання та зобов`язати останню не залишати та не змінювати місце свого проживання без дозволу суду до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 2641 грн. 20 коп.

Речові докази: опій ацетильований знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити сторонам.

С у д д я : ОСОБА_1