Справа № 357/9361/16-к/1-кп/357/153/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2017року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 31.08.2016 року від прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0000668 від 18.02.2015р. щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Безрічна, Оловянінського району, Чітинської області, РФ, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2012 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття дитини, починаючи з 14.11.2011 року, покладений на нього обов`язок не виконував, встановлений судом розмір суми аліментів не сплачував у період з 14.11.2011 року по липень 2015 року та, свідомо розуміючи, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2012р. набрало чинності, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , що за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) настає кримінальна відповідальність, належних висновків для себе не зробив, а, перебуваючи на обліку в Білоцерківській ОДПІ як фізична особа-підприємець, ОСОБА_5 , неодноразово змінював місце проживання без повідомлення про це державного виконавця, займався випадковими заробітками, за що отримував грошові кошти в різних сумах, однак матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_6 не надавав, її побутом та повсякденним життям не цікавився.

Крім того, у період часу з березня 2012 року по жовтень 2012 року ОСОБА_5 , будучи офіційно працевлаштований в ТОВ «Фоззі - Фуд» та отримуючи заробітну плату в березні 2012 року у розмірі 442 гривні 63 копійки, в квітні 2012 року - 1395 гривень 98 копійок, в травні 2012 року - 1400 гривень 00 копійок, в червні 2012 року - 1473 гривні 68 копійок, в липні 2012 року - 1400 гривень 00 копійок, в серпні 2012 року - 1400 гривень 00 копійок, в вересні 2012 року - 1400 гривень 00 копійок, в жовтні 2012 року - 1112 гривні 11 копійок, не повідомив виконавчу службу про місце роботи за вказаний вище період, у результаті чого, аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не сплачував, внаслідок чого заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів (аліментів) в період часу з березня 2012 року по жовтень 2012 року становить 4568 гривень 00 копійок.

Станом на липень 2015 року заборгованість по сплаті аліментів склала в сумі 29030 гривень 00 копійок, з розрахунку: у листопаді 2011 року - 253 гривні 00 копійок, у грудні 2011 року - 474 гривні 00 копійок, у січні 2012 року - 573 гривня 00 копійок, у лютому 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у березні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у квітні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у травні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у червні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у липні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у серпні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у вересні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у жовтні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у листопаді 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у грудні 2012 року - 571 гривня 00 копійок, у січні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у лютому 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у березні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у квітні 2013року- 691 гривня 00 копійок, у травні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у червні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у липні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у серпні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у вересні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у жовтні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у листопаді 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у грудні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у січні

2014 року - 672 гривні 00 копійок, у лютому 2014 року - 672 гривні 00 копійок, у березні 2014 року - 672 гривні 00 копійок, у квітні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у травні 2013 року - 691 гривня 00 копійок, у червні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у липні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у серпні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у вересні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у жовтні 2014 року - 691 гривня 00 копійок, у листопаді 2014 року - 709 гривень 00 копійок, у грудні 2014 року - 709 гривень 00 копійок, у січні 2015 року - 709 гривень 00 копійок, у лютому 2015 року - 709 гривень 00 копійок, у березні 2015 року - 709 гривень 00 копійок, у квітні 2015 року - 709 гривень 00 копійок, у травні 2015 року - 684 гривні 00 копійок, у червні 2015 року - 684 гривні 00 копійок, у липні 2015 року - 684 гривні 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2012року коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 14.11.2011 року по липень 2015 року, що становить 44 місяці і 18 днів, у зв`язку з чим, протягом вказаного періоду виникла загальна заборгованість в сумі 29 030 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, під час останнього слова визнав повністю та суду показав, що грошові кошти в різних сумах на утримання своєї дочки ОСОБА_6 він сплачував добровільно, в різних сумах, по 300 грн. майже щомісячно, однак добровільно давав кошти в розмірі меншому, ніж потрібно було потерпілій. З 2012 року аліменти за рішенням суду не платив, декілька разів гроші давав на руки тещі, так як мав незначні доходи, інколи посилав грошові кошти поштою. Йому було відомо про розгляд цивільного позову потерпілої судом про стягнення аліментів, який в суді він визнав, однак на виклики судового виконавця не з`являвся, змінив місце проживання, про що державного виконавця не повідомив, так як не знав. Зазначає, що попереджувався про необхідність сплати аліментів на утримання дочки на користь потерпілої за рішенням суду, однак аліменти за рішенням суду не сплачував, внаслідок чого допустив таку заборгованість з аліментів. В даний час він почав сплачувати кошти на утримання дочки ОСОБА_6 та погашати заборгованість з виплати аліментів.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_5 є її бувшим чоловіком, з яким від спільного проживання вони мають малолітню дочку ОСОБА_6 ,2004 року народження. Так як обвинувачений був хворий на «ігроманію», вони розлучились та вона проживала з своєю матір`ю, а обвинувачений коштів на утримання спільної дитини добровільно не давав, а тому вона звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів. Обвинувачений в суді позов визнав, однак за рішенням суду аліменти не платив, у нього були борги, вони 1,5 роки взагалі не спілкувались. Обвинувачений не повідомлю вав, де він працює та проживає, казав що одружується, переїхав проживати за іншою адресою, яку не повідомляв, казав що не працює, однак як виявилось зі слів державного виконавця, в 2012-2013 роках працював в супермаркеті.

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні, суду показала, що обвинувачений є її бувшим зятем,з яким дочка розлучилась, після чого обвинувачений не утримував спільну з дочкою дитину ОСОБА_6 , за якою доглядала потерпіла та вона. Обвинувачений аліментів за рішенням суду не сплачував, в 2013-2014 роках один раз дав в руки 100 грн, два рази давав по 200 грн., не казав навіщо.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні показала, що працювала державним виконавцем та у неї на виконанні перебував виконавчий лист щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 аліментів на утримання його дочки на користь потерпілої. За весь час виконання рішення суду вона бачила ОСОБА_5 всього один раз, коли він приніс декілька квитанцій про добровільну сплату грошових коштів на утримання дитини. Зазначає, що ОСОБА_5 попереджував ся нею про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів за рішенням суду, однак ухилявся від сплати аліментів, не повідомляв про те що працює, про зміну місця роботи, перебування ним в зоні АТО, де отримував заробітню плату, казав, що у нього відсутнє майно, хоча особисто розписався в попередженні про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Судом досліджено в судовому засіданні письмові докази, а саме:

-витяг з кримінального провадження № 0000668 від 18.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 в період часу з 2012 року по час внесення відомостей про злочин до ЄРДР не сплачував аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_6 , що стало підставою для відкриття кримінального провадження за ст. 164 ч.1 КК України;

- заява потерпілї ОСОБА_4 від 10.02.2015 року, згідно відомостей в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , її бувшого чоловіка, який за рішенням суду з 2012 року не сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття;

-виконавчий лист від 30.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів за рішенням суду;

-довідка міського відділу Державної виконавчої служби №548 від 29.12.2015 року, згідно відомостей в якій

ОСОБА_5 не сплачував аліменти з листопада 2011 року по грудень 2015 року і допустив заборгованість в сумі 29783 грн.;

-згідно відомостей Пенсійного Фонду України ОСОБА_5 в 2012 році працював в ТОВ «Фоззі-Фуд» з березня місяця та отримував заробітню платню;

- у відповідності до довідки Білоцерківської ОДПІ № 2514 від 12.03.2015 року ОСОБА_5 станом на 12.03.2015 року був зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб, що також підтверджується довідкою ОДПІ №1465/11/170 від 07.04.2015 року, згідно відомостей в якій ОСОБА_5 перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 01.09.2005 року;

Судом досліджений в судовому засіданні вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2012 року, згідно якого ОСОБА_5 був засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., з яких сплатив 700 грн., що підтверджено квитанцією, несплачена сума штрафу за вироком суду становить 490грн.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає їх допустимими, достовірними, такими що узгоджуються між собою, достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку, так як письмові докази здобуті у передбаченому законом порядку.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що він не ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї дочки ОСОБА_6 за рішенням суду, так як добровільно надавав грошову допомогу дитині, так як вказане спростовується показаннями самого обвинуваченого, який визнає, що за рішенням суду грошових коштів не платив, працював, змінював своє місце проживання, про що державного виконавця не повідомлював, перебував в зоні АТО, за що отримував грошову винагороду, що також повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому до уваги зазначені показання не приймає.

Таким чином суд вважає беззаперечно встановленим факти того, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу, з 14.11.2011року по липень 2015 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2012року коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, протягом вказаного періоду виникла загальна заборгованість в сумі 29 030 гривень 00 копійок, а тому суд прийшов до висновку та вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, є учасником АТО, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Білоцерківській міській лікарні №4 у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом визнається перебування на його утриманні малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи наведене, обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який не працює, суд вважає що для виправлення ОСОБА_5 йому слід призначити покарання в межах санкції ст.164 ч.1 КК України у виді громадських робіт та вважає за необхідне не призначати остаточне покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 70 ч.4 КК України з врахуванням вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2012 року, яким ОСОБА_5 засуджений до штрафу за вчинення злочину 07.01.2012 року, тобто обвинувачений був винен у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, ще до постановлення попереднього вироку суду від 17.05.2012 року, штраф за яким сплатив частково, і який підлягає виконанню самостійно згідно ст. 72 ч.3 КК України, так як у відповідності до вимог ст. 80 ч.1 п.1 КК України особа безумовно має бути звільнена від відбування покарання у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі(штраф), якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки.

ОСОБА_5 був засуджений обвинувальним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2012 року до штрафу в 70 неоподаткованих мінімумів громадян, який сплатив частково в сумі 700 грн., протягом 2-х років з часу набрання чинності вироком його не було виконано частково в сумі штрафу 410грн, а тому ОСОБА_5 має бути звільненим від відбування покарання у виді несплаченої частини штрафу за ст. 80 ч.1 п.1 КК України, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_5 не судимим у відповідності до вимог ст. 89 КК України.

Речові докази у справі, судові витрати відсутні, цивільний позов потерпілою не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався і підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт, вид яких визначає орган місцевого самоврядування.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1