Справа № 461/6838/16-к
Провадження № 1-кс/461/2997/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в :
Адвокат ОСОБА_3 , який подав зазначене клопотання в інтересах ТОВ «УНІВЕРСУМ ПЛАСТ» в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні. Просив клопотання задовольнити.
Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, вважаючи його необґрунтованим. На запитання слідчого судді пояснив, що вищезазначене приміщення повинно залишатись під арештом, оскільки проводиться досудове розслідування в ході якого встановлюється причетність власників, орендарів, суборендарів цього приміщення до злочину.
Слідчий в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений.
Перевіривши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Суд вважає, що не існує сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вищезазначені нежитлові приміщення є доказом злочину.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вищезазначені нежитлові приміщення не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Як вже зазначалось вище, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.Не вдаючись до коментування судових рішень, суд вважає необхідним зазначити, що в постанові слідчого судді про накладення арешту та в ухвалі апеляційної інстанції відсутні відомості про такі сліди, відомості чи обставинми. Прокурор на запитання суду не назвав чи зберегли ці нежитлові приміщення сліди злочину (і які саме), які саме відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як незастосування заборони або обмеження користування нежитловими приміщеннями призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. На запитання слідчого судді пояснив, що вищезазначене приміщення повинно залишатись під арештом, оскільки проводиться досудове розслідування в ході якого встановлюється причетність власників, орендарів, суборендарів цього приміщення до злочину. Суд вважає, що такі доводи прокурора щодо мети забезпечення арешту є незаконними і необґрунтованими, суперечать вимогам ст. 170 КПК України і потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника арештованого майна. Обмеження права на відчуження, розпорядження вищезазначеним нерухомим майном шляхом його арешту та заборона його використання не може запобігати його приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню. Особливістю нерухомого майна є те, що його пересування, приховування чи зникнення не можливе.
Відомості того, що нежитлові приміщення зберегли на собі сліди злочину, також відсутні.
Також відсутня необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення в подальшому позову та недопущення відчуження приміщень, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, з цією метою може бути арештоване лише майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Арештоване майно не належить підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Оскільки арешт на вищезазначене майно накладено необґрунтовано - суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 174 КПК України, суд,-
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1