АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №644/125/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/14/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/790/14/17 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.04.1997 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.141 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 01.04.1998 року Київським районним судом м.Харкова за ст.17, ч.2 ст.140 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 03.08.1998 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.81, ч.3 ст.42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 11.03.2002 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.188, ст.71 КК України на 1 рік 4 місяці позбавлення волі;
- 01.12.2003 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 27.09.2006 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.69 КК України на 2 роки обмеження волі;
- 25.11.2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.296, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 04.01.2013 року звільнений за відбуттям строку покарання, -
засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 13 грудня 2014 року приблизно в 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Кулінічі», який розташований поблизу будинку № 32 по вул.12 Квітня в м.Харкові, побачив раніше незнайому ОСОБА_8 ..
Діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повалив її на землю, сів на неї зверху та наніс останній п`ять ударів кулаками в обличчя, спричинивши їй фізичний біль.
Після цього ОСОБА_7 витягнув з куртки ОСОБА_8 мобільний телефон «Nokia 5530» вартістю 358 грн. та зірвав з її плеча сумку вартістю 76 грн. 95 коп., в якій знаходилися навушники «Bravis» вартістю 88 грн., а всього відкрито викрав майно потерпілої на загальну суму 522 грн. 95 коп., після чого з місця вчинення злочину побіг.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України. Зазначив, що при призначенні покарання судом не враховано всіх даних, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше сім разів судимий, у тому числі за корисливі злочини, звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким; ніде не працює; правопорушення вчинив за обтяжуючої покарання обставини у стані алкогольного сп`яніння. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення суд послався на ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та особу обвинуваченого.

Однак суд, у порушення наведених вище вимог закону, належним чином не обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України.

При цьому суд залишив поза увагою, що раніше обвинувачений неодноразово, сім разів, засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів і після звільнення з місць позбавлення волі, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, тобто за обтяжуючої покарання обставини, знову вчинив аналогічне корисливе правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

Наведені дані не дають підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, та відповідно до вимог, передбачених п.4 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого, без застосування положень ст.75 КК України.

Що ж стосується щирого каяття ОСОБА_7 , то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з 20 квітня 2017 року.

У решті вирок залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 20 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: