ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2015 року засуджено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого директором оздоровчого табору «Мрія» відділу освіти Конотопської міської ради, такого, що має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 382 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 березня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінено, за ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_5 знижено розмір штрафу до 8 500 грн.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він, у 2009 році, самовільно, не маючи на те відповідного дозволу, на власній земельній ділянці на АДРЕСА_1 збудував одноповерховий цегляний гараж розміром 6 на 12 м, що суперечить пожежним вимогам будівництва, оскільки цей гараж був розташований поряд з будівлями на суміжній земельній ділянці ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_5 був зобов`язаний за власний рахунок знести самовільно побудований гараж за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист Конотопського міськрайонного суду Сумської області.
19 січня 2012 року державним виконавцем, на підставі ст.ст. 17, 18, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено стягувачу та боржнику для відома і виконання. При неодноразовому виїзді державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що самовільно побудований гараж не знесено, рішення суду не виконано, про що за участю понятих (свідків) складено відповідні акти.
ОСОБА_5 з 03 жовтня 2007 року був зареєстрований виконавчим комітетом Конотопської міської ради як фізична особа-підприємець, що займається господарською діяльністю роздрібною торгівлею з лотків і на ринках іншими товарами за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_5 були подані декларації за результатами здійснення господарської діяльності за період 2011-2012 років, згідно яких за 2011 рік сума загального доходу за звітний період становила 18 000 грн., за 2012 рік - 25 415 грн. Згідно інформації ВДВС Конотопського МРУЮ ОСОБА_5 повідомлялось про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.
Всупереч цьому, ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду та маючи реальну можливість для його виконання, з 13 жовтня 2011 року до часу винесення вироку, самовільно збудований гараж за адресою : АДРЕСА_1 не зніс, тобто рішення суду, що набрало законної сили не виконав.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить як вирок місцевого суду, так і ухвалу апеляційного суду скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого, пояснення засудженого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 94 КПК України передбачено, що, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 433 КПК України, не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, засуджений звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій навів своє мотивування незаконності вироку суду першої інстанції. При цьому, засуджений зауважив, що не мав умислу не виконувати судове рішення, адже просто не мав фінансових можливостей знести незаконно побудований гараж та інше.
Разом з тим, у порушення кримінального процесуального закону апеляційний суд не перевірив всіх доводів засудженого та ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК.
Так, згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких її визнано необґрунтованою. Суд апеляційної інстанції в ухвалі повинен проаналізувати всі доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, та зіставити їх із наявними у провадженні доказами, надавши на кожен із них вичерпну відповідь.
Попри це, судом апеляційної інстанції жодним чином не проаналізовані доводи ОСОБА_5 , наведені в апеляційній скарзі про поганий стан здоров`я засудженого, фінансові труднощі та інше.

Крім того, судом не досліджено питання можливості зміни способу виконання судового рішення, за наявності обставин, що ускладнюють виконання цього рішення, а саме: скрутне матеріальне становище боржника.
За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції неможливо визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Під час цього розгляду апеляційний суд має ретельно дослідити зібрані у провадженні докази й дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, а також перевірити усі наведені в апеляційних та касаційній скаргах доводи та з урахуванням усіх обставин справи ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2