АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/944/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
09 березня 2017 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , яке погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , та продовжено строк тримання під вартою до 01 квітня 2017 року включно,з визначенням застави в розмірі 137800000 гривень, щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має двоє малолітніх дітей, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення, необхідність проведення ряду слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодоОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_9 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В першу чергу захисник звертає увагу на стан здоров`я підозрюваного, який страждає на ряд захворювань та переніс операцію по видаленню апендициту, внаслідок чого потребує постійного медичного нагляду в умовах спеціалізованого медичного закладу. Також апелянт стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, є необґрунтованою. На думку захисника, у органів досудового розслідування відсутні будь-які докази наявності прямого умислу ОСОБА_8 на привласнення, розтрату чи заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, а також докази попередньої змови між ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими особами. Крім того, автор апеляції зауважує, що ОСОБА_8 був директором ТОВ «ІРЦ», тобто найманим працівником, та в нього не було жодних особистих зобов`язань в даному випадку, а були лише зобов`язання ТОВ «ІРЦ», згідно яких були переведені кошти вкладникам товариства, а особисто ОСОБА_8 ніяких грошей не отримував. При цьому захисник стверджує, що ОСОБА_8 , як директор ТОВ «ІРЦ», здійснював правомірну діяльність, укладаючи договори з ПАТ «Банк Михайлівський», він жодним чином не порушував закон та обмеження, встановлені Національним банком України, оскільки ці обмеження не поширювалися на товариство. Також автор апеляції наголошує, що ТОВ «ІРЦ» передав ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги на значно більші суми, ніж ПАТ «Банк Михайлівський» перерахував товариству.
Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначає, що не відповідає дійсності ствердження органу досудового розслідування, що не відбулася передача кредитних справ директором ОСОБА_8 , оскільки ці висновки спростовуються Актом приймання-передачі кредитних справ від 20 травня 2016 року до договору відступлення права вимоги № 1805 від 18 травня 2016 року та Актом приймання-передачі кредитних справ № 2 від 20 травня 2016 року до договору відступлення права вимоги № 1805 від 18 травня 2016 року. Крім того, захисник зазначає, що, згідно п. 2.3.2 Договору, передача кредитних справ повинна була відбутись протягом 60 днів з моменту підписання, а не одразу, і всі гроші, отримані по цьому договору, були переведені на рахунки клієнтів, які є вкладниками ТОВ «ІРЦ». Стосовно договору відступлення права вимоги від 19 травня 2016 року між ТОВ «ІРЦ» та ПАТ «Банк Михайлівський», то апелянт вказує, що товариство здійснило продаж цінних паперів третім особам, які з ним не провели відповідних розрахунків, ТОВ «ІРЦ» лише продало банку заборгованість осіб перед ним. Таким чином, як запевняє захисник, існувала заборгованість третіх осіб перед ТОВ «ІРЦ» і тому товариство правомірно продало цю заборгованість ПАТ «Банк Михайлівський». При цьому автор апеляції вказує, що матеріали провадження не містять жодних доказів, що ТОВ «ІРЦ» отримало кошти від дебіторів, а потім передало вимоги банку. Також апелянт вважає необґрунтованими висновки слідчого судді, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, які були його підлеглими, знищити, спотворити або сховати речі, які ще досі не віднайдено, а також іншими чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, захисник зазначає, що до моменту затримання ОСОБА_8 більше двох місяців не працював директором ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а тому не може впливати на своїх колишніх підлеглих, як і не може знищити, спотворити чи сховати будь-які речі та документи, які мають значення для досудового розслідування. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_8 співпрацює із органами досудового розслідування. На думку захисника, слідчим суддею не враховано матеріальний стан підозрюваного та визначено ОСОБА_8 завідомо непомірний для останнього розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
28 серпня 2016 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж числа йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
29 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 100000 мінімальних заробітних плат, що на той час складало 137800000 гривень.
05 жовтня 2016 року постановою першого заступника прокурора міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до чотирьох місяців.
26 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до10 грудня 2016 року включно, з визначенням того ж розміру застави.
01 грудня 2016 року постановою заступника прокурора міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до шести місяців.
08 грудня 2016 року ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 05 лютого 2017 року включно,з визначенням застави в розмірі 100000 мінімальних заробітних плат, що на той час складало 137800000 гривень.
26 січня 2017 року постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до дев`яти місяців.
31 січня 2017 року слідчий в ОВС третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою.Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, заявлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
02 лютого 2017 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва дане клопотання слідчого було задоволено та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 01 квітня 2017 року включно, з визначенням застави в розмірі 137800000 гривень.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч ствердженням захисника, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя, всупереч доводам захисника, врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , стан його здоровя та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник звертає увагу в своїй апеляційній скарзі.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 та абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 також розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, який щодо нього застосований. Саме розмір застави, що складає 137800000 гривень, здатен забезпечити виконання ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків. До того ж, з огляду на розмір заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, який становить більш як півмільярда гривень, вказаний розмір застави, за переконанням колегії суддів, не є завідомо непомірним для підозрюваного.
Таким чином, доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 01 квітня 2017 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування, та визначив підозрюваному розмір застави з урахуванням положень абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , та продовжено строк тримання під вартою до 01 квітня 2017 року включно,з визначенням застави в розмірі 137800000 гривень, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4