Справа № 309/1104/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.12.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,, прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в місті Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/552/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 29.07.2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого в незареєстрованому шлюбі, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого вироком Хустського районного суду від 11.11.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, громадянина України, -
визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі; за ч.1 ст.296 КК України до одного року обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.11.2015 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, і остаточно до відбування щодо ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді одного року і трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання щодо ОСОБА_6 постановлено розпочати обчислювати з 23 березня 2016 року.
В порядку ст.72 КК України постановлено зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній тримання під вартою.
Вирішено судом і питання про речові докази у кримінальному провадженні, -
Згідно з вироком ОСОБА_6 27 листопада 2015 року, о 13-ій годині 20-ій хвилині, таємно викрав з вітрини магазину «Про Стор» на вул.Карпатська Січ, 18 в м.Хуст Закарпатської області жіночі парфуми «D&G 3 L`IMPERATRICE», завдавши ТОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на суму 204 гривні.
9 березня 2016 року, приблизно о 18-ій годині, ОСОБА_6 на території дворогосподарства ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою потерпілому ОСОБА_7 , демонструючи металевий кілок, розбив каменем скло на вікні будинку потерпілого, заподіявши йому матеріальну шкоду на суму 1584,87 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про зміну вказаного судового рішення щодо нього та пом`якшення призначеного покарання, посилаючись на те, що покарання щодо нього судом першої інстанції призначено без врахування його особи, пом`якшуючих покарання обставин.
Окрім того, просить застосувати щодо нього положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.
Доведеність вини та правильність кваліфікації судом його суспільно небезпечних дій, ОСОБА_6 не оспорює.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.296 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В той же час, у відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції належним чином виконано вимоги ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують її покарання, позицію потерпілого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався у повній мірі.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції урахував тяжкість злочинів, обставини, що впливають на покарання, позицію потерпілого по справі з цього приводу, дані про особу обвинуваченого, його характеризуючи дані по місцю проживання характеризується посередньо(а.п.112 т.1), перебуває у незареєстрованому шлюбі, від якого має малолітнього сина, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України(а.п.а.п.114-114 зв.), повторно вчинив корисливий злочин в період іспитового строку; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, в якості обставини, що безсумнівно обтяжує його покарання вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в стані алкогольного сп`яніння, і, з врахуванням цього, а також, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.65 КК України, та ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства, що буде сприяти виправленню ОСОБА_6 , запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, судом першої інстанції підставно, в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого, з врахуванням положень ст.ст.61, 63 КК України, призначено ОСОБА_6 мінімальні строки покарань у вигляді обмеження та позбавлення волі, та у відповідності до вимог ст.ст.70, 71 КК України, визначено остаточне покарання у вигляді одного року і трьох місяців позбавлення волі.
Даючи оцінку доводам обвинуваченого з приводу можливості застосування щодо нього положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року та звільнення його судом апеляційної інстанції з-під варти по відбуттю покарання, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції дотримано положень ст.72 КК України і вказаного вище закону, оскільки постановлено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 23 березня 2016 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення, відповідно до положень, визначених у вказаній нормі кримінального закону, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За таких обставин, на підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування або зміни вироку Хустського районного суду від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 , тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 29.07.2016 року щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: