У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24. 10. 2016 слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на дії слідчого, щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на дії слідчого, щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження, в якій просив слідчого суддю скасувати Постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0004856 від 21. 05. 2015 року.

Вимоги скарги вмотивовані тим, що вказана Постанова слідчого є передчасною та такою що винесена слідчим без з`ясування всіх необхідних та можливих слідчих дій, щодо встановлення фактичних обставин справи та виявлення винних у вчиненні кримінального правопорушення осіб, в зв`язку з чим на думку скаржника, вказана Постанова підлягає скасуванню.

Скаржник в судовому засіданні подану скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі та просив про задоволення скарги.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження за №0004856 від 21. 05. 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України.

Вбачається, 27. 06. 2016 року, слідчий ОСОБА_5 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004856 від 21. 05. 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Скаржник вважаючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження протиправною, просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначив те, що слідством виконані усі необхідні слідчі дії для розслідування вказаного кримінального правопорушення, проведення інших слідчих дій не вбачається можливим; зібрана сукупність доказів є цілком достатньою для прийняття остаточного законного рішення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI (КПК України) є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Вбачається, що в порушення вказаних вище вимог, прийняттю оскаржуваного рішення не передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, а викладені у ньому висновки є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази тощо.

Отже, однією із форм контролю за дотриманням прав, свобод та законних інтересів потерпілого як сторони кримінального провадження є скасування безпідставної та такої, що не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості постанови про закриття кримінального провадження та (або) рішення, ухвалене в порядку здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яким така постанова була залишена в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 та ч. 1 ст. 304 КПК України рішення слідчого та (або) прокурора про закриття кримінального провадження належить до переліку рішень, які можуть бути оскаржені до слідчого судді потерпілим або його представником протягом десяти днів з моменту їх прийняття.

Зважаючи на викладене вище вбачається, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження №0004856 від 21. 05. 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України, є передчасним та таким, що не відповідає вимогам законності та вмотивованості, з огляду на невжиття слідчим всіх належних заходів щодо встановлення та дослідження обставин, які мають значення для кримінального провадження, в зв`язку з чим вимоги скаржника є обґрунтованими, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Скасувати Постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 27. 06. 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004856 від 21. 05. 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України.

Зобов`язати Солом`янське УП ГУ НП України в м. Києві відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0004856 від 21. 05. 2015 року і провести досудове розслідування.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1