В И Р О К
іменем України
"06" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за участю потерпілої ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0006505 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України,

з неповною середньою освітою, не одруженого, не

працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.03.2005 року вироком Дніпровського районного суду

м.Києва за ст.ст.185ч.2, 185ч.3, 304 КК України із

застосуванням ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі із

застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим

строком 3 роки;

14.06.2006 року вироком Дніпровського районного суду

м.Києва за ст.309ч.1 КК України із застосуванням ст.71 КК

України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі із застосуванням

ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 3

роки, на підставі постанови Дніпровського районного суду

м.Києва від 15.05.2007 року іспитовий строк скасовано та

направлено засудженого для відбування покарання,

звільненого з місць позбавлення волі 08.04.2011 року на

підставі постанови Бориспільського міського суду Київської

області від 01.04.2011 року умовно-достроково на 10 місяців

09 днів;

ОСОБА_14 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України,

з середньо-спеціальною освітою, працюючого ремонтником-

монтажником в КП «Київський Метрополітен», одруженого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 05 травня 2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходячись неподалік будинку №30 по проспекту Ватутіна у м.Київ, звернули увагу на раніше незнайому їм громадянку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, у якої помітили на шиї золотий ланцюжок з хрестиком, при цьому у них виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення, належного ОСОБА_12 майна, а саме: золотого ланцюжка з хрестиком.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дочекались поки ОСОБА_12 зайшла в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , після чого, зайшли за останньою до вказаного під`їзду.
Далі, після того, як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зайшли за ОСОБА_12 в під`їзд вищезазначеного будинку, де ОСОБА_14 , діючи згідно попередньої домовленості, знаходячись позаду ОСОБА_12 , обхопив останню руками за тулуб та став утримувати таким чином, з метою подолання можливого опору з боку потерпілої, а ОСОБА_13 , в цей час, в свою чергу, зірвав з шиї ОСОБА_12 золотий ланцюжок, вартістю 1500 гривень, разом з злотим хрестиком, вартістю 1500 гривень.
Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з викраденим майном вибігли з під`їзду та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_14 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України не визнав, посилаючись на непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки на час його вчинення знаходився разом із ОСОБА_13 в іншому місці, у зв`язку з чим з боку потерпілої та свідків має місце обмова. Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_14 суду пояснив, що 05 травня 2015 року, приблизно о 12 годині, він зателефонував своєму сусіду ОСОБА_13 , з яким склались дружні стосунки, та звернувся до останнього з проханням сходити з ним до ломбарду, оскільки дружина його самостійно не відпускала, на що ОСОБА_13 погодився. Того дня, він повинен був на прохання свого бригадира ОСОБА_15 сходити до ломбарду «Скарбниця», що розташований по бульвару Перова, 40-а у м.Києві, та забрати в ломбарді залишок кредитних коштів за болгарку ОСОБА_15 , яку він, ОСОБА_14 , закладав, приблизно за два дні до цього, на прохання останнього на свій паспорт, оскільки не мав паспорту. Надалі, того ж дня, приблизно о 12 годині 20 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_13 біля під`їзду №6 будинку №36 по вулиці Сєрова у м.Києві, після чого, разом з останнім направились до ломбарду «Скарбниця», що розташований по бульвару Перова, 40-а у м.Києві, при цьому, він був одягнутий в спортивну олімпійку з білими вставками, та скоріш за все, точно не пам`ятає, в чорні спортивні штани та чорні черевики, також мав при собі сонцезахисні окуляри. Приблизно о 12 годині 30 хвилин чи 33 хвилини, вони дійшли до вищезазначеного ломбарду, куди він зайшов самостійно, а ОСОБА_13 залишився очікувати його на вулиці. В приміщенні ломбарду черги не було, тому він одразу, приблизно о 12 годині 38 хвилин оформив отримання залишку кредиту за болгарку, про що отримав відповідну квитанцію ломбарду та грошові кошти у розмірі 200 гривень. Після цього, він вийшов з ломбарду та присів на лавочку до ОСОБА_13 , який очікував його. В цей час, під`їхали праціники міліції на службовому автомобілі, які висловили прохання надати документи, при собі у нього був паспорт та квитанція з ломбарду. Надалі, працівники міліції, забравши їх паспорти та, посилаючись на те, що вони з ОСОБА_13 за зовнішніми ознаками та відповідним описанням схожі на осіб, які вчинили злочин по проспекту Ватутіна у м.Києві, запропонували сісти в службовий автомобіль, після чого, привезли їх на місце події до будинку №30 по проспекту Ватутіна у м.Києві. Надалі, працівники міліції відчинили службовий автомобіль та запропонували жінкам, що знаходились на місці події, одна з яких була похилого віку, оглянути їх на предмет впізнання щодо можливої причетності до вчинення злочину. Дві жінки, одна з яких була потерпіла, повідомили, що не можуть стверджувати, що саме вони з ОСОБА_13 вчинили злочин, разом з тим, дві інших, вказали на них, як на осіб причетних до вчинення злочину, посилаючись на схожість одягу та за зовнішніми прикметами, а також на те, що ОСОБА_13 міг переодягнутися та, що один з нападників був у сонцезахисних окулярах. Після цього, його, ОСОБА_14 вивели з автомобіля та попросили одягнути окуляри, при цьому потерпіла підтвердила, що один зі злочинців був в окулярах та вказала на нього, однак свідок ОСОБА_16 не могла ствердити вказану обставину, вказувала, що начебто ОСОБА_13 був одягнутий у камуфляжну форму та переодягнувся. Надалі, їх з ОСОБА_13 вивели з автомобіля та стали перевіряти речі, при цьому свідок ОСОБА_16 вказала на нього та на ОСОБА_13 , як на осіб, що вчинили злочин відносно потерпілої. Після цього, їх знову посадили до службового автомобіля міліції, разом з тим один з працівників міліції вказав на землю та попросив підійти потерпілу, виявилось, що біля автомобіля на землі знаходився хрестик, який потерпіла впізнала, як викрадений у неї. У зв`язку з цим, стали оглядати автомобіль на наявність ланцюжка, однак, нічого більше виявлено не було, звідки взявся хрестик біля автомобіля йому не відомо. В подальшому, їх з ОСОБА_13 повезли до лікарні швидкої медичної допомоги, де проводили ультразвукове дослідження ОСОБА_13 на предмет виявлення в шлунку ланцюжка, після чого їх доставили до райвідділку. Далі, було проведено очну ставку, в ході якої потерпіла стверджувала, що він, ОСОБА_17 , знаходячись за спиною утримував її, а ОСОБА_13 в цей час зривав ланцюжок з хрестиком, однак, в подальшому, при неодноразових запитаннях, потерпіла стала відповідати невпевненно, вказуючи на нього, ОСОБА_14 , як на схожу особу, щодо ОСОБА_13 стала вагатись.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України також не визнав, посилаючись на те, що станом на момент події знаходився разом із ОСОБА_14 в іншому місці, а саме на прохання останнього пішов з ним до ломбарду «Скарбниця», що розташований по бульвару Перова, 40-а у м.Києві, де ОСОБА_14 отримав кредит за закладений інструмент, після чого їх затримали працівники міліції, при цьому повністю підтримав показання обвинуваченого ОСОБА_14 та дав по суті показання аналогічні за змістом показанням останнього.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 своєї вини в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, перебаченого ст.186ч.2 КК України, їх винність у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується зібраними органом досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_12 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що 05 травня 2015 року, приблизно о 12 годині, вона отримала пенсію та поверталась додому за своїм місцем проживання по АДРЕСА_3 , при цьому у неї на шиї був золотий ланцюжок з хрестиком. Підійшовши до під`їзду, вона відчинила вхідні двері, що обладнані магнітним ключем та зайшла до під`їзду, при цьому побачила, що одразу за нею до під`їзду зайшли два хлопці, один з яких ОСОБА_14 став тримати її ззаду руками, а інший ОСОБА_13 , в цей час, зняв ланцюжок з хрестиком з шиї, після чого вони одразу вибігли з під`їзду та стали тікати. Далі, вона стала наздоганяти вказаних хлопців та кричала, щоб їх тримали, однак через незадовільний стан здоров`я зупинилась та не змогла переслідувати хлопців, які заволоділи її золотим ланцюжком з хрестиком. Надалі, громадяни, які знаходились біля будинку викликали працівників міліції, яким по телефону вона описала зовнішні прикмети хлопців, що заволоділи її майном. В подальшому, вказаних хлопців, майже одразу, було затримано біля ломбарду по бульвару Перова у м.Києві. Після затримання працівники міліції привезли цих хлопців на місце події, при цьому вона їх одразу впізнала навіть через вікно автомобіля. Крім того, жінка, яка на час події знаходилась з дитиною на дитячому майданчику, та є свідком по справі, також на місці події впізнала цих хлопців та повідомила, що саме вони вибігали з її під`їзду. Далі, біля службового автомобіля працівників міліції було знайдено викрадений хрестик, який випав у когось з обвинувачених, коли їх виводили з автомобіля та перевіряли паспорти. Даний хрестик їй було повернуто, а ланцюжок так і не знайшли. В подальшому, під час проведення впізнання вона одразу ж впізнала обвинувачених та вказала, що саме вони заволоділи її золотим ланцюжком з хрестиком, при цьому на даний час в чому саме були одягнуті обвинувачені не пам`ятає, не виключено, що під час проведення впізнання вони були в іншій одежі. Поряд з цим, потерпіла підтримала в судовому засіданні свій цивільний позов, а також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_14 відшкодував їй 600 гривень.
Із показань свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні вбачається, що 05 травня 2015 року, приблизно опівдні, вона гуляла з дитиною на дитячому майданчику, неподалік будинку потерпілої, при цьому, звернула увагу, на двох хлопців, які підійшли до дитячого майданчику, ними є обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останні підійшли до дитячих колясок, подивились на реакцію людей на майданчику, після чого, пішли в напрямку трамвайних колій. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вона запам`ятала як по одягу, так і в обличчя, оскільки спостерігала за ними, щоб нічого не викрали з колясок, з відстані 2-3 метра. ОСОБА_13 був одягнутий в штани темного кольору та білу кофтину з капюшоном, а ОСОБА_14 був одягнути в одежу, що нагадувала камуфляж, з відтінками камуфляжу. Через декілька хвилин вона почула крики жінки, яка кричала рятуйте і тримайте, дані крики лунали з двору, метрів за 6 від неї. Далі, вона побігла на крик та побачила цих хлопців зі спини, яких до цього бачила біля дитячого майданчика, останні були одягнуті в той самий одяг. Спочатку вона намагалась наздогнати вказаних хлопців, але через те, що у неї на руках була дитина, припинила переслідування. Потерпіла підійшла до неї та інших людей, що знаходились на вулиці, остання кричала, що у неї зірвали ланцюжок з хрестиком, при цьому вказала, що вищий хлопець тримав її позаду, а той, що забрав хрестик був нижчим. Потерпіла була похилого віку, знаходилась у шоковому стані, її трусило, при цьому шия у неї була червона. Через деякий час, приблизно через півгодини, працівники міліції привезли обвинувачених на місце події, при цьому вона одразу чітко впізнала їх в обличчя. Крім того, незважаючи на те, що вони зняли верхній одяг, штани були ті ж самі, в яких вона їх бачила безпосередньо перед подією. Також, вона була свідком того, що коли у одного з обвинувачених працівник міліції взяв паспорт для перевірки, то біля службового з паспорта випав хрестик, який потерпіла впізнала як свій. Потерпіла, в свою чергу, коли привезли обвинувачених на місце події, спочатку не хотіла підходити до автомобіля міліції, але коли підійшла, то повідомила, що це вони, при цьому почувалась невпевнено через шоковий стан, разом з тим, вона була впевнена в обвинуваченому ОСОБА_13 . Зі свого боку, вона, свідок ОСОБА_18 впізнала обох обвинувачених як за зовнішністю, так і чітко в обличчя, оскільки бачила в безпосередній близькості.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що працює водієм-поліцейським в Дніпровському управлінні поліції та станом на день події знаходився на чергуванні у складі автопатруля. По лінії 102 було отримано виклик про пограбування жінки літнього віку. По приїзду на місце події, там знаходилась потерпіла, яка повідомила, що два чоловіка зірвали з її шиї ланцюжок, вказала приблизно зовнішні ознаки, потім їй стало зле, при цьому на місці події знаходилась жінка з дитиною, яка бачила осіб, що зірвали ланцюжок з потерпілої. При відпрацюванні території, по прикметам, описаним потерпілою, біля ломбарду по бульвару Перова у м.Києві були затримані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . По приїзду на місце події потерпіла вказувала вік чоловіків, які заволоділи її майном та не могла конкретно вказати на обвинувачених, зазначала, що схожі, що було викликано станом потерпілої та її віком, разом з тим, дівчина-свідок, повідомляла зовнішні ознаки хлопців та одразу впізнала обвинувачених на місці події. Крім того, один з обвинувачених, коли їх привезли на місце події, викинув хрестик біля службового автомобіля міліції, який потерпіла впізнала як свій.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що працює разом з обвинуваченим ОСОБА_14 , з яким знайомий 5 років та підтримує дружні стосунки. Останній на його прохання за декілька днів до дня події закладав на свій паспорт його інструмент в ломбард, при цьому, було отримано лише частину кредиту за інструмент, щоб в подальшому мати змогу забрати залишок кредиту, якщо виникне така необхідність. Точної дати він не пам`ятає, але він зателефонував ОСОБА_14 , приблизно о 12 годині чи 12 годині 12 хвилин та звернувся з проханням сходити до ломбарду і забрати залишок кредиту за інструмент, оскільки йому необхідні були гроші, на що ОСОБА_14 погодився, повідомивши, що скоро буде виходити. Надалі йому стало відомо, що ОСОБА_14 був у ломбарді та отримав залишок кредитних грошових коштів за інструмент.
Вищенаведені показання потерпілої ОСОБА_12 про відкрите заволодіння її майном ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 об`єктивно підтверджуються:

-даними протоколу огляду місця події від 05.05.2015 року, про те, що під час огляду місця події ділянки території біля 1-го під`їзду будинку №30 по проспекту Ватутіна у м.Києві на асфальтобетонному покритті було виявлено хрестик з жовтого металу;
-даними протоколу огляду речей від 11 травня 2015 року про те, що в ході огляду хрестика з жовтого металу, вилученого під час огляду місця події, присутня потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що вказаний хрестик належить їй, яким разом із золотим ланцюжком відкрито заволоділи двоє осіб, яких в подальшому було затримано та яких вона впізнала;
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 червня 2015 року про те, що свідок ОСОБА_16 в присутності понятих, серед пред`явлених їй для впізнання осіб на фотознімках вказала на фотознімок під №1 із зображенням ОСОБА_14 , при цьому пояснила, що впізнає останнього за зовнішністю та рисам обличчя, як особу, що впізнала в день події на місці події по проспекту Ватутіна, 30 у м.Києві разом з іншою особою;
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 червня 2015 року про те, що свідок ОСОБА_16 в присутності понятих, серед пред`явлених їй для впізнання осіб на фотознімках вказала на фотознімок під №4 із зображенням ОСОБА_13 , при цьому пояснила, що впізнає останнього за зовнішністю та рисам обличчя, як особу, що разом з іншою особою відкрито викрали речі по проспекту Ватутіна, 30 у м.Києві;
-даними протоколу від 05 травня 2015 року одночасного допиту потерпілої ОСОБА_12 з підозрюваними ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за участю адвокатів останніх, в ході якого потерпіла детально та послідовно розповіла про те, за яких обставин ОСОБА_14 та ОСОБА_13 05 травня 2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, в під`їзді будинку АДРЕСА_3 відкрито заволоділи її золотим ланцюжком з хрестиком, при цьому ОСОБА_14 , знаходячись за спиною обхопив її руками за тулуб, щоб вона не могла рухатись і чинити опір, а ОСОБА_13 ривком зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком, після чого останні втекли з місця події, крім того підтвердила, що після затримання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , вона впізнала останніх, як осіб, що відкрито викрали її золотий ланцюжок із хрестиком;
-іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Вищенаведені зібрані органом досудового розслідування докази, що були досліджені в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд визнає належними і допустимими та кладе їх в основу вироку.
Твердження обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і захисників про непричетність обвинувачених до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки на момент події вони знаходились біля ломбарду по бульвару Перова, 40-а у м.Києві, що підтверджується договором ломбарду «Скарбниця» за вищезазначеною адресою про отримання ОСОБА_14 кредитних коштів 05 травня 2015 року о 12 годині 38 хвилин, суд визнає необґрунтованими.
Вказані твердження обвинувачених та доводи захисту спростовуються в цій частині показаннями потерпілої ОСОБА_12 в суді про те, що 05 травня 2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, в під`їзді будинку АДРЕСА_3 та ОСОБА_13 відкрито заволоділи її золотим ланцюжком з хрестиком, при цьому ОСОБА_14 , знаходячись за спиною обхопив її руками за тулуб, щоб вона не могла рухатись і чинити опір, а ОСОБА_13 зняв з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком, після чого останні втекли з місця події, крім того підтвердила, що після затримання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , вона впізнала останніх, як осіб, що відкрито викрали її золотий ланцюжок із хрестиком, також останніх на місці події категорично впізнала свідок ОСОБА_16 .
Крім того, наведені твердження обвинувачених в цій частині також спростовуються вищенаведеними показаннями свідків ОСОБА_16 , які є неодноразовими і послідовними та показаннями свідка ОСОБА_19 , що об`єктивно підтверджуються вищенаведеними зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Також, в ході одночасного допиту з обвинуваченими потерпіла ОСОБА_12 під час досудового розслідування давала аналогічні показання в цій частині, які узгоджуються між собою щодо обставини вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відкритого викрадення належного їй золотого ланцюжка з хрестиком.
Посилання обвинувачених та захисту на те, що потерпіла на місці події не могла конкретно описати зовнішність обвинувачених та невпевнено вказувала на них, як на осіб що вчинили злочин щодо неї, перевірялись в судовому засіданні та спростовуються показаннями свідків і потерпілої з посиланням на шоковий стан потерпілої, незадовільний стан здоров`я останньої та її вік, крім того, поряд з цим слід зазначити, що крім потерпілої, свідок ОСОБА_16 на місці події одразу впізнала обвинувачених за зовнішніми прикметами та по рисам обличчя, що підтвердила в суді та під час впізнання осіб по фотокартках в ході досудового розслідування.
У суду немає підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_19 . В судовому засіданні не встановлено обставин для обмови потерпілою та свідками обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_13 .

Виходячи з наведеного, а також враховуючи сукупність зібраних по справі доказів, які були досліджені в судовому засіданні, показання потерпілої ОСОБА_12 про вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відкритого заволодіння її майном та показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , суд визнає правдивими, такими, що відповідають дійсності та кладе їх в основу вироку.

Наданий суду захистом договір з ломбарду «Скарбниця» по бульвару Перова, 40-а у м.Києві про отримання ОСОБА_14 кредитних коштів 05 травня 2015 року о 12 годині 38 хвилин та показання свідка захисту ОСОБА_15 не спростовують сукупності вищенаведених зібраних по справі та досліджених в суді доказів на підтвердження вини ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
З цих же підстав, суд визнає необґрунтованими показання обвинувачених та захисту, що останні не могли б в день події 05 травня 2015 року, з часу коли мало місце кримінальне правопорушення з 12 години 20 хвилин до часу отримання ОСОБА_14 , тобто до 12 годині 38 хвилин, цього ж дня, подолати шлях від місця події по АДРЕСА_4 , де були затримані.
Доводи захисту в цій частині є надуманими, так як згідно з даними карти «Яндекс», відстань між вищезазначеними адресами проїзної частини дороги становить 1 км 300 метрів, що не виключає можливості її подолання за 15 хвилин, з урахуванням вікових особливостей обвинувачених та конкретних обставин справи, в яких останні вимушені були тікати (бігти) з місця події, що встановлено в судовому засіданні показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_16 .

Також, безпідставними суд визнає посилання захисту на те, що органом досудового розслідування неправильно було встановлено день події - 05.02.2015 року, оскільки згідно сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті подія мала місце 05.05.2015 року, що в тому числі було перевірено під час судового розгляду шляхом допиту потерпілої, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та підтверджується даними, досліджених судом письмових доказів, наданих стороною обвинувачення. Обвинувальний же акт, при викладі обставин кримінального правопорушення містить фактично опечатку.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, в повному обсязі пред`явленого їм обвинувачення.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за ст.186ч.2 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, при цьому ОСОБА_13 повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особу кожного з обвинувачених, зокрема: ОСОБА_14 працює, одружений, частково відшкодував потерпілій ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду, раніше притягувався до кримінальної відповідальності; ОСОБА_13 не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_14 та ОСОБА_13 злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставин справи, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вищезазначених даних про особу обвинувачених, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, при цьому ОСОБА_13 має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити їм покарання у виді позбавлення волі, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та попередження вчинення ними нових злочинів.

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Поряд з цим, також суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діє на момент постановлення вироку, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 термін їх попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: хрестик з металу жовтого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_12 та переданий останній на зберігання під розписку слід залишити у власності потерпілої.
Цивільний позов потерпілої на суму 1500 гривень, з урахуванням часткового відшкодування ОСОБА_14 шкоди у розмірі 600 гривень, підлягає частковому задоволенню на суму 900 гривень, як такий, що знайшов підтвердження в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_14 та ОСОБА_13 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК Україниі призначити їм покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, кожному.

Запобіжний захід ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області залишити без змін до набрання вироком законної та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту його затримання з 05 травня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_13 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання з 05.05.2015 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_14 , що був застосований до останнього як альтернативний триманню під вартою - у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили направити ОСОБА_14 для відбування покарання за даним вироком через Київський слідчий ізолятор Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області, поклавши виконання вироку в цій частині на Дніпровське управління поліції ГУНП в м.Києві.

Строк покарання ОСОБА_14 обчислювати з моменту фактичного затримання для направлення засудженого для відбування покарання в порядку виконання вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання з 05.05.2015 року до дати звільнення з Київського СІЗО у зв`язку із внесенням застави із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: хрестик з металу жовтого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_12 та переданий останній на зберігання під розписку - залишити у власності потерпілої.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 на суму 1500 гривень, з урахуванням часткового відшкодування ОСОБА_14 шкоди у розмірі 600 гривень, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_12 900 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: