справа №619/1697/17
провадження №1-кп/619/273/17
ВИРОК
іменем України

21 серпня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася м. Харків, громадянки України, освіта середня технічна, розлучена, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.12.2015 року за ст. 164 ч. 1 КК України до штрафу на користь держави в сумі 1700 грн.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3
Згідно з виконавчим листом н.с. 619/3218/16-ц від 26.03.2014 року за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15.08.2013 року було призначено стягнення з ОСОБА_3 на користь державного закладу Зеленогайського НВК с. Високий Харківського району Харківської області, аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання її неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 02.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу.
Вина обвинуваченої у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченою не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинений особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 164 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує її покарання є щире каяття, а за ст. 67 КК України відсутні обставини, які обтяжують її покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше судима, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку. Обвинувачена має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи пом`якшуючі покарання обставини в сукупності з обставинами справи, суд вважає, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого останньою злочину.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не визначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначати покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які наведено вище, ставлення винної до скоєного, дані про її особу і конкретні обставини справи, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 69 КК України та призначити їй покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 164 КК України у виді штрафу на користь держави.
Суд вважає, що таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Речових доказів та процесуальних витрат у справі не має.
Цивільний позов відсутній.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафа на користь держави у розмірі 110 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень.
У відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 11.12.2015 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафа на користь держави у розмірі 120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 2040 (дві тисячі сорок) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1