Справа № 381/1757/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/20/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 01.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
01 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чорнобиль, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 14.03.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст.185 ч.1 КК України до 150 годин громадських робіт,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі, -

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 30 березня 2016 року близько 12 год.00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , до помешкання якої зайшов користуючись добросусідськими відносинами, побачивши фотоапарат марки «Canon EOS 5D Mark 11», вирішив його викрасти.

Для реалізації свого умислу, діючи повторно, викрав фотоапарат марки «Canon EOS 5D Mark 11» чорного кольору, вартістю 31671 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 31671 грн.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 будучи засудженим за злочин проти власності, не зробивши для себе належних висновків, діючи повторно, 30.03.2016 р. знову вчинив злочин проти власності, що свідчить про його значну суспільну небезпеку та небажання стати на шлях виправлення. Вважає, що вказані в апеляційній скарзі порушення, призвели до уникнення засудженим покарання у виді реального позбавлення волі на необхідний термін з метою виконання основних завдань покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених в ній, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Однак судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог не в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого та його особі, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у даному випадку у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років. враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку суд, призначаючи покарання обвинуваченому, дотримався вказаних вимог закону.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його тяжкість, те що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується; пом`якшуючи обставини, відсутність жодних претензій з боку потерпілої, стан його здоров`я, а саме що він хворіє на гепатит С, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся та дав правдиві покази щодо вчиненого ним злочину, заслухав думку учасників судового розгляду та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки встановлені фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, при засудженні його 3 х років позбавлення волі в межах санкції ст.185ч.2 КК України із застосуванням ст.75,76 КК України.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений раніше був засуджений 14.03.2016 р. Фастівським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України, тому йому необхідно призначити більш суворе покарання, ніж визначено судом, на думку колегії є безпідставними, оскільки обвинувачений повністю відбув покарання за скоєний попередній злочин, що підтверджується довідкою заступника начальника Фастівського МРВ КВІ № 25/5332 від 15.08.2016 року.

Твердження прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що лише перебуваючи в місцях позбавлення воді, обвинувачений може виправитися та перевиховатися, на думку колегії, є хибними. Те, що обвинувачений вчинив умисний злочин, не є підставою вважати, що в подальшому він також буде займатися злочинною діяльністю.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку, що вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2016 року ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)