справа № 462/531/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001638 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця м. Львова, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без постійного місця реєстрації та проживання, раніше неодноразово судимого, востаннє 26.11.2012 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на даний час під вартою з 17.01.2017 року та перераховується за Личаківським районним судом м. Львова

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 09.05.2016 року близько 23.00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «LG» HGLG 4036010CCHAAML004F, HGLG4036010-3A чорного кольору, вартістю 4500.00 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
У відповідності до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_4 до вчиненняданого злочину був засуджений 26.11.2012 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_4 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; обставини вчинення злочину; особу винного, якийнеодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, ОСОБА_4 є особою схильною до скоєння умисних корисливих злочинів, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.54, 56/, згідно характеристики, даної із Личаківської виправної колонії №30 засуджений ОСОБА_4 перебуваючи у Львівському слідчому ізоляторі з 31.08.2012 року порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався /арк.52/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає, оскільки до обвинуваченого вже застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і такий перераховується за Личаківським районним судом м. Львова.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу набранням вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1