1 із 4 Справа №303/2560/17
Провадження 1-КП/303/372/17
Номер рядка статистичного звіту-18
ВИРОК
26 травня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000768 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні троє дітей, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого за частиною 2 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
03 березня 2014 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , за попередньою змовою з особою, (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження № 0000460 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України) перебуваючи в селі Лохово, Мукачівського району, на території винограднику, який належить АТП «Бобовище», діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу пройшов на вище вказану земельну ділянку, звідки таємно вчинив крадіжку бувших у використанні бетонних стовпчиків в кількості 15 штук, вартість одного бетонного стовпчика становить 18 гривень. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв АТП «Бобовище» матеріальної шкоди на суму 270 гривень.
Вказані вище дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього 04 березня 2014 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , за попередньою змовою з особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) перебуваючи в селі Лохово, Мукачівського району, на території винограднику, який належить АТП «Бобовище», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу пройшов на вище вказану земельну ділянку, звідки таємно вчинив крадіжку бувших у використанні бетонних стовпчиків в кількості 20 штук, вартість одного бетонного стовпчика становить 18 гривень. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв АТП «Бобовище» матеріальної

2 із 4
шкоди на суму 360 гривень.
06 березня 2014 року, близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_3 , за попередньою змовою з особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) перебуваючи в селі Лохово, Мукачівського району, на території винограднику, який належить АТП «Бобовище», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу пройшов на вище вказану земельну ділянку, звідки таємно вчинив крадіжку бувших у використанні бетонних стовпчиків в кількості 100 штук, вартість одного бетонного стовпчика становить 18 гривень, які в подальшому відніс на відстань близько 50 метрів від місця скоєння злочину та заховав їх у чагарниках. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв АТП «Бобовище» матеріальної шкоди на суму 1800 гривень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 2 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому зазначив, що дійсно 03,04 та 06 березня 2014 року за попередньою змовою зі своїм товаришем, перебуваючи в селі Лохово, Мукачівського району, на території винограднику, який належить АТП «Бобовище», вчинив крадіжку бувших у використанні бетонних стовпчиків в загальній кількості 135 штук.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
При цьому, суд враховує позицію представника потерпілого, який не звертався до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинені злочини, залишив на розсуд суду.
Згідно висновку експерта ТзОВ «Ріалті - О» від 26 квітня 2017 року вартість одного бетонного стовпчика становить 18 гривень. Обвинувачений підтвердив в судовому засіданні, що вчинив крадіжку вказаних вище бетонних стовпчиків за попередньою змовою зі своїм товаришем, тобто особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження № 0000460 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статтею 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки»

3 із 3
від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - частиною 2 статті 185 КК України , а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо злочину, який мав місце 03 березня 2014 року. Також, доведеною є його вина у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно за попередньою змовою групою щодо кримінальних правопорушень, які мали місце 04 та 06 березня 2014 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочини, передбачені частиною 2 статті 185 КК України, які в силу статті 12 КК України є злочинами середньої тяжкості. В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вчинив злочин у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статтей 75,76 КК України.
Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює
4 із 4
кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі відповідно до частини 2 статті 5 КК України.
Станом на 26 травня 2017 року стаття 76 КК Україні є чинною в редакції Закону № 1492-VIІІ від 07 вересня 2016 року однак, вона погіршує становище особи.
У свою чергу, редакція, цієї статті, яка була чинною на момент вчинення злочину було передбачено право, а не обов`язок суду на покладення на засудженого обов`язків, перелічених у пунктах 1-6 цієї статті. В новій редакції статті суд вже зобов`язаний покласти на засудженого такі обов`язки як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, також може додатково покласти обов`язки, передбачені в пунктах 1-6 частини 2 статті 76 КК України.
Таким чином, застосування підлягає стаття 76 КК України в редакції, яка існувала на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки вказані вище зміни не має зворотної дії в часі.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем його проживання.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1