Ухвала
іменем україни

22 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000541, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Коншебай Бурлинського району

Уральської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 13 червня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що висновки судів про його винуватість ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах, зокрема, не встановлено причинного зв`язку між допущеними ним порушеннями Правил дорожнього руху та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями. Вказує на те, що він був позбавлений права на захист під час проведення експертизи. Апеляційний суд, у свою чергу, формально підійшов до розгляду його апеляційної скарги та не дав відповіді на викладені в ній доводи.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції в повній мірі не врахував ступеню тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, даних про його особу й призначив необґрунтовано м`яке покарання, постановивши при цьому ухвалу, яка не відповідає вимогам КПК.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13 червня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 04 вересня 2015 року близько 18.20 год., керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Береславське шосе на перехресті з вул. Чорноморської у м. Херсоні при здійсненні маневру лівого повороту з метою заїзду на територію «МППЖТ Херсон», в порушення вимог п.п. 2.3 б, 16.13 Правил дорожнього руху не надав дорогу мотоциклу «Suzuki Bandit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з останнім. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги та із запереченнями проти скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_5 порушив Правила безпеки дорожнього руху, що призвело до отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підтверджується показаннями самого потерпілого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , даними, що містяться у протоколі огляду місця події, висновках експертів.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги засудженого про те, що його неправомірно визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, суд першої інстанції, як убачається із судового рішення, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про його особу, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики, є інвалідом ІІІ групи.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційних скаргах. Також суд апеляційної інстанції належним чином умотивував свої висновки про доцільність призначення засудженому покарання саме у виді штрафу.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 13 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3