Справа №592/9130/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/101/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0002127 від 11 травня 2016 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в АРК в м. Сімферополь, є громадянином України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований в АРК в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останнього разу 23 квітня 2013 року Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах наголошує на м`якості призначеного ОСОБА_8 вироком суду покарання, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Також прокурор просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме характеризуючи дані відносно останнього.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі частково оспорює фактичні обставини справи, зокрема не погоджується з інкримінованими йому злочинами за 27.06.2016, стверджує що його він не вчиняв, оговорив себе, та за 05.08.2016 де наголошує на невірній його кваліфікації, оскільки вважає, що його потрібно кваліфікувати за ч.2 а не за ч.3 ст. 185 КК України. З огляду на це, вважає винесений відносно нього вироку суду незаконним та просить його скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Також обвинувачений просить дослідити відеозапис з місць інкримінованих йому злочинів вчинених 27.06.2016 та 05.08.2016.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 подав доповнення до своєї апеляційної скарги в яких теж наголошує на незаконності оскаржуваного ним судового рішення, вважає його необ`єктивним, одностороннім та суворим. Просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати інкримінований йому злочин з ч.3 на ч. 2 ст. 185 КК України, виключити інкримінований йому злочин за 27.06.2016, переглянути призначену йому міру покарання врахувавши ряд пом`якшуючих покарання обставин.

Даним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 11.08.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме період з 11.08.2016 року по 21.11.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3 254, 52 грн. процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Частково задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та стягнуто з Плугаря на користь:

- ОСОБА_10 5000 грн. матеріальних збитків, 1000 грн. моральних збитків;

- ОСОБА_11 1763 грн. матеріальних збитків, 1000 грн. моральних збитків;

- ОСОБА_12 1602,54 грн. матеріальних збитків, 1000 грн. моральних збитків;

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 наголошує, що поза увагою суду лишився ряд обставин, що впливають на розмір призначеного ОСОБА_8 покарання, зокрема те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання реально, після чергового звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, та протягом незначного проміжку часу знову вчинив ряд корисливих злочинів проти власності, при цьому завдану шкоду потерпілим, які наполягали на суворій мірі покарання, ОСОБА_8 не відшкодував, він є не працевлаштованим. Також прокурор вважає, що суд безпідставно відніс як до пом`якшуючої покарання обставини визнання ОСОБА_8 своєї вини, оскільки ця обставина істотно не знижує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а таке визнання відбулося лише під впливом беззаперечних доказів зібраних органами досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_8 як в апеляційній скарзі так і в доповненнях до неї наголошує на тому, що інкримінований йому злочин від 27 червня 2016 року він не вчиняв, оговорив себе, стверджує, що вказані ним доводи підтверджуються відеозаписом з місця пригоди. Щодо кваліфікації інкримінованого йому злочину від 05 серпня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, то її він вважає не вірною, оскільки його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 вказаної статті, так як такої ознаки як проникнення при вчиненні злочину не було, він був вчинений, на його думку, шляхом вільного доступу. Вважає, що суд не взяв до уваги його повне визнання вини, щирого каяття, сприяння слідству, сімейне становище та не приділив уваги тим обставинам які підштовхнули його на вчинення злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 вчинено 12 епізодів крадіжок, зокрема:

1. 11 травня 2016 року об 11 годині 52 хвилини ОСОБА_8 в приміщенні майстерні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої на другому поверсі будівлі за адресою: м. Суми, вул. 1-ша Набережна річки Стрілки, буд. 8 шляхом вільного доступу, таємно, повторно з робочого столу продавця викрав мобільний телефон марки «Lenovo S 660 titanium», належний ОСОБА_13 , спричинивши останній матеріального збитку на суму 1951 грн. 00 коп.

2. 18 червня 2016 року о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, відомості відносно якої виділені в окреме провадження, в приміщенні універмагу «Київ», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, 1 з магазину жіночого одягу «Істанбул», власником якого є потерпіла ОСОБА_10 , діючи повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, користуючись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з вітрини магазину викрав жіночі брюки фірми «Sabotaj» «Sassofono, вартістю 5 000 грн., поклав їх до пакету, який тримала інша невстановлена слідством особа спостерігаючи за обстановкою, чим спричинив власниці магазину ОСОБА_10 матеріального збитку на вказану суму.

3. 27 червня 2016 року о 09 годині 17 хвилин ОСОБА_8 у офісному приміщенні торгового дому «Медіа трейдінг», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 27/3 шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з робочого столу ноутбук марки «Asus X52N SX 211D», належний ОСОБА_14 , вартістю 2 625 грн., чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму.

4. 04 липня 2016 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_8 в універмазі «Київ», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, 1 на другому поверсі з торгового місця ОСОБА_15 шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав три жіночої сумки з написом «New Milano», загальною вартістю 1 260 гривень.З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

5. 18 липня 2016 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_8 в приміщенні перукарні «Камелія», розташованої за адресою: м. Суми, вул. Робітнича, 82 шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон «LG X135» який знаходився на робочому столі потерпілої ОСОБА_16 , вартістю 1250 грн. з двома сім-картами мобільних операторів «МТС Україна» та картою пам`яті, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

6. 24 липня 2016 року близько 17 години 55 хвилин, ОСОБА_8 в приміщенні магазину «Жива риба» ТОВ «Дім, сад та город», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. №16 Б шляхом вільного доступу викрав з прилавку магазину мобільний телефон марки «Samsung GT I5500», належний ОСОБА_17 вартістю 433 грн.

7. 26 липня 2016 року близько 14 години 50 хвилин, ОСОБА_8 в приміщенні кафе «Макдональдс», розташованого за адресою: м. Суми, площа Покровська, 15 шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав зі стільця кафе жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Lenovo A 396і» з micro SD «Smartbuy» class 10» на 8 GB, загальною вартістю 1350,67 грн., таким чином спричинивши матеріального збитку потерпілій ОСОБА_18 на вказану суму після чого з місця злочину зник.

8. 03 серпня 2016 року близько 17 години ОСОБА_8 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП ОСОБА_19 » розташованого за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу, таємно, повторно з робочого столу за касовим апаратом викрав сумку з особистими речами, належними ОСОБА_20 , в якій знаходились парфуми «Cherish» виробник фірма «AVON», навушники марки «Philips SHE3590BL/10», загальною вартістю 666.72 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_20 матеріального збитку на вказану суму.

9. 05 серпня 2016 року о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_8 користуючись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно, шляхом проникнення через відкриту кватирку торгового місця аптечного кіоску, розташованого у приміщенні Сумської обласної клінічної лікарні, за адресою: м. Суми, вул. Троїцька, 48, викрав з робочого столу потерпілої ОСОБА_12 мобільний телефони марки «Samsung GT-C3592 WRASEK», вартістю 1602.54 грн. з двома сім-картами мобільних операторів, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, спричинивши таким чином останній матеріального збитку, на вказану суму.

10. 08 серпня 2016 року об 11 годині 05 хвилин ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні ПАТ «Укртелеком», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 2, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з робочого столу потерпілої ОСОБА_21 викрав мобільний телефон «Lenovo S820», вартістю 1 763 грн. спричинивши потерпілій матеріального збитку, на вказану суму.

11. 08 серпня 2016 року о 15 годині 27 хвилин ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 1, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з робочого столу належній ОСОБА_22 два мобільні телефони марки «HTC Desir 600 Dual sim» з флеш-картою та сім-картами мобільних операторів «Київстар» та «МТС Україна» та «iPHONE 5C» з сім-картою мобільного оператора «МТС Україна» загальною вартість 7191 грн., чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

12. 10 серпня 2016 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_8 в приміщенні магазину з надання поліграфічних послуг «Нова поліграфія», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Козацький Вал, 1, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з робочого столу ОСОБА_23 мобільний телефони марки «Soni Xperia ST 23i», вартістю 1250 грн., завдавши потерпілій матеріального збитку на вказану суму. В подальшому, оскільки дії ОСОБА_8 були помічені сторонніми особами, останній залишив викрадений ним мобільний телефон марки «Sony Xperia ST 23i» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Інші учасники апеляційні скарги на вирок не подавали.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який просив вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не вбачали підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора та наполягали у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 , розглянувши письмові клопотання прокурора в його апеляційній скарзі та обвинуваченого щодо повторного дослідження обставин і відмовивши в задоволенні цих клопотань з підстав, що вони не узгоджуються з ч.3 ст.404 КПК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційних скарг, обвинувачений, який визнаний судом винним у вчиненні 12 епізодів викрадення чужого майна, висловлює незгоду лише відносно двох епізодів, а саме за епізодом від 27 червня 2016 року ( в частині причетності до його вчинення), та щодо крадіжки мобільного телефону з аптечного кіоску 05 серпня 2016 року ( в частині кваліфікації його дій за ознакою проникнення). Прокурор же не оскаржує фактичні обставини справи, а висловлює незгоду з призначеним покаранням, тому колегія суддів, перевіряє зазначене судове рішення лише в цих межах.

Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 визнав повністю свою вину у вчинененні крадіжок за такими епізодами, а саме :

-11.05.2016 року крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo S 660 titanium» в приміщенні магазину «Добрий майстер» (епізод 1);

-27.06.2016 року крадіжку ноутбуку марки «Asus X52N SX 211D в офісному приміщенні «Медіа трейдінг» (епізод 3);

-04.07.2016 року крадіжку трьох жіночих сумок з торгівельного місця на другому поверсі універмагу «Київ» (епізод 4);

-18.07.2016 року крадіжку мобільного телефону «LG X135» в приміщенні перукарні «Камелія» (епізод 5);

-24.07.2016 року крадіжку мобільного телефону марки «Samsung GT I5500» в приміщенні магазину «Жива риба» (епізод 6);

-26.07.2016 року крадіжку жіночої сумки з телефоном «Lenovo A 396і» з micro SD Smart buy» class 10» на 8 GB в приміщенні кафе «Макдональдс» ( епізод 7);

-03.08.2016 року крадіжку жіночої сумки в приміщенні магазину «Шок» (епізод 8);

-08.08.2016 року крадіжку мобільного телефону «Lenovo S820» в приміщенні ПАТ «Укртелеком» (епізод 10);

-08.08.2016 року крадіжку мобільних телефонів «HTC Desir 600 Dual sim» та «iPHONE 5C» в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк» ( епізод 11);

-10.08.2016 року мобільного телефону «Sony Xperia ST 23i» в приміщенні магазину «Нова поліграфія», де його дії стали помітними для оточуючих та він залишив мобільний телефон (епізод 12).

Також погодився і з найменуванням викрадених речей та їх вартістю, визначеною в експертному дослідженні.

Ці обставини, дали право суду на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів по справі за вищезазначеним епізодам , а саме по епізодам ( 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12).

Проте, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 висловив свою незгоду щодо визнання його винним у вчиненні крадіжки 27.06.2016 року, зазначивши, що він її не вчиняв та порушив перед апеляційним судом питання про виключення зазначеного епізоду з вироку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України , а саме крадіжка шляхом вільного доступу, 27.06.2016 року ноутбуку марки «Asus X52N SX 211D належного ОСОБА_14 в офісному приміщенні «Медіа трейдінг» (епізод 3); визнав у повному обсязі, підтвердив факт відкритого викрадення ноутбуку з офісного приміщення, що мав місце 27.06.2016 року, у вчиненому щиро розкаявся.

Суд першої інстанції, врахувавши повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визначив обсяг доказів, що підлягають доказуванню, та дійшов законного висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.

При цьому, суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового розгляду, зокрема обвинувачений ОСОБА_8 , зміст цих обставин. У суду першої інстанції не виникло сумнівів щодо добровільності позицій учасників судового провадження з цього приводу. Після чого, суддя роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Крім того, матеріали провадження містять заяву обвинуваченого ОСОБА_8 , з його особистим підписом, про те, що останній розуміє суть та зміст фактичних обставин справи, та у зв`язку із повним визнанням вини, тому числі і за епізодом від 27.06.2016року, згідний на скорочене судове слідство, підтвердив, що його позиція є добровільною, та наголосив на тому, що йому зрозумілий зміст ст. 349 КПК України про те, що він буде в такому випадку позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку (а.п. 49 т. 2).

Під час прослуховування аудиозапису судового засідання суду першої інстанції від 02 листопада 2016 року встановлено, що на запитання головуючого по справі судді, обвинувачений ОСОБА_8 відповів, що він розуміє в чому його обвинувачують, вину визнає, та надав свою згоду на розгляд справи за правилами, передбаченими ст. 349 КПК України при цьому суддя наголосив, що він буде позбавлений права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Будь-яких заперечень з приводу недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, від обвинуваченого ОСОБА_8 не надходило, обвинувачений погодився на такий порядок дослідження доказів, про що він неодноразово повідомив суд під час судового засідання.

Враховуючи наведене вище, порушення процедури, передбаченої ст. 349 КПК України під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо не причетності його до вчинення ним епізоду злочину № 3 від 27 червня 2016 року, колегія суддів вважає такими, що не підлягають розгляду в апеляційному порядку.

Що стосується іншої апеляційної вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме незгоди з кваліфікуючою ознакою проникнення за епізодом № 9 від 05 серпня 2016 року (крадіжка через відкриту кватирку торгового місця аптечного кіоску, у приміщенні Сумської обласної клінічної лікарні, з робочого столу потерпілої ОСОБА_12 мобільного телефону), то колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив що зайшов в приміщення лікарні, там через незачинене віконце вліз до аптечного кіоску звідки зі столу викрав належний потерпілій мобільний телефон. При цьому, як в суді першої інстанції та і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 не оспорював факт викрадення телефону з аптечного кіоску , проте наполягав на тому, що умисел на вчинення цього епізоду виник вже на місці, а тому в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака крадіжки як проникнення у житло чи інше сховище.

Зазначеним показанням обвинуваченого суд першої інстанції дав належну оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема, оглядом диску з камер відо спостереження, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони в частині заперечень щодо проникнення до сховища не узгоджуються з фактичними обставинами справи і з таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Так, відповідно до судової практики та роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини про власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них у будь-який спосіб (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під сховищем слід розуміти певне місце або територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

З даних, які встановлені в судовому засіданні суду першої інстанції, що підтверджені дослідженими доказами слідує, що у епізоді №3 злочинної діяльності від 05 серпня 2016 року крадіжка в кіоску аптеки, обвинуваченим були вчинені дії, які слід розуміти як незаконне вторгнення, оскільки потерпіла добровільного дозволу на знаходження обвинуваченого в приміщенні кіоску аптеки не надавала, і як вбачається з фотографій ОСОБА_8 вчинив крадіжку мобільного телефону, через відкриту кватирку торгового місця.

За таких обставин, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_24 за епізодом № 9 від 05 серпня 2016 року, правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, в тому числі і за кваліфікуючою ознакою проникнення .

Враховуючи викладене колегія суддів, вважає необґрунтованими та таким, що повністю знайшли своє спростування в оскаржуваному судовому рішенні, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що його дії по вказаному епізоду вчиненні без проникнення у приміщення і повинні бути кваліфіковані за ч. 2 а не за ч.3 ст. 185 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_8 вважає ухвалений відносно нього вирок суду надто суворим, оскільки вважає, що суд не взяв до уваги його повне визнання вини, щире каяття, сприяння слідству, сімейне становище та не приділив уваги тим обставинам які підштовхнули його на вчинення злочинів.

Водночас прокурор наголошує на м`якості ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку та вважає за необхідне призначити йому більш суворе покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченого покарання ці вимоги кримінального закону були дотримані.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин повного визнання своєї вини, особу винного, а саме те, що він неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, на момент вчинення злочинів офіційно не працював, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, те, що він раніше вже відбував покарання у виді позбавлення волі однак, до виправлення обвинуваченого та його перевиховання це не призвело, оскільки він вчинив нові злочини.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначив остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на не врахування судом при призначенні йому покаранні ряду пом`якшуючих покарання обставин, зокрема того, що він повністю визнав свою вину, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки визнання ОСОБА_8 вини суд відніс до пом`якшуючих покарання обставин, що вбачається з судового рішення.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для врахування при призначенні ОСОБА_8 покарання такої обставини, як щире каяття останнього, оскільки вважає, що воно залишилось не доведеним з боку обвинуваченого, так як з 12 вчинених ним епізодів крадіжок він навіть не намагався вжити заходів по відшкодуванню шкоди потерпілим.

Щодо посилань обвинуваченого на сімейне становище, як на підставу для пом`якшення покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки ні з апеляційної скарги, ні з матеріалів кримінального провадження не вбачається яким чином сімейне становище зменшує суспільну небезпечність вчинених злочинів. Водночас як з анкетних даних ОСОБА_8 так із звукозапису судового засідання вбачається те, що останній є неодруженим, проживає близько 6 місяців з співмешканкою яка має трьох дітей, однак діти ним не усиновлені, він не працевлаштований, з його слів має борги, тобто доводи, що він утримує сімю та дітей є сумнівними.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то з ними колегія суддів теж погодитись не може, оскільки вказані прокурором обставини, зокрема те, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання реально, а після його відбуття знову вчинив ряд корисливих злочинів, суд при призначенні покарання врахував, що підтверджує зміст оскаржуваного рішення, та дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання ближче до максимальної межі санкції статті інкримінованого злочину у виді п`яти років позбавлення волі.

Водночас, колегія суддів звертає увагу і на те, що прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , що подав апеляційну скаргу, в судових дебатах орієнтував суд першої інстанції на необхідність призначення ОСОБА_8 остаточного покарання саме у виді п`яти років позбавлення волі, що підтверджується звукозаписом судового засідання, однак при цьому в апеляційній скарзі наголошує на м`якості такого покарання.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, у виді 5 років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів, а тому як доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання так і доводи прокурора про м`якість покарання є необґрунтованими і підстав для зміни чи скасування вироку, як про це просить апелянти, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в новій редакції), колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2016 року по 21 березня 2017 року включно, в строк покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопад 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк тримання під вартою із 22 листопада 2016 року по 21 березня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.