13.03.2017 Справа № 367/2556/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ірпінь Київської області, одруженого, маючого середню технічну освіту, працюючого охоронцем ЗАТ «Комплекс відпочинку «Заір», потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС IV категорії, маючого на утриманні неповнолітню доньку, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_10 04.01.2016 року, близько 19 год 10 хв (точний час не встановлено), керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Ірпіні Київської області по вулиці Гостомельське Шосе в напрямку с.м.т. Гостомель Київської області, неподалік будинку № 3, в порушення вимог пунктів 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306 (далі - ПДР України), перебував у стані алкогольного сп`яніння, не враховував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу для руху з подальшим виїздом на тротуар з боку вказаної смуги руху, де здійснив наїзд на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався тротуаром назустріч, в напрямку центру міста Ірпінь.

Внаслідок наїзду ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав множинні травми тіла, а саме: внутрішньочерепні травми - садна на переніссі з переходом на лівий скат носу та крило; в лобній ділянці зліва 2 см нижче росту волосся, на тлі якого дві паралельно розміщені поверхневі рани; садно в лівій вилично-щічно-підборідній ділянці; крововилив у м`які тканини голови в лівій лобній ділянці; крововиливи під м`яку мозкову оболонку в лівій тім`яно-скронево-потиличній ділянці, в правій тім`яній ділянці та між півкулями, забій головного мозку; закриті травми грудної клітини: розрив аорти в грудному відділі, 2000 мл крові в плевральній порожнині, крововиливи у зв`язковий апарат та корені легенів, забій легень, крововиливи по ходу остистих відростків нижніх грудних хребців; закриті травми живота: садно поперекової ділянки, на боковій поверхні живота зліва, 750 мл рідкої крові в черевній порожнині, розрив діафрагми зліва з виходом нирки та петель кишківника у плевральну порожнину, розрив лівої долі печінки, крововиливи в зв`язковий апарат печінки, розрив селезінки, крововиливи у клітковину та паренхіму підшлункової залози, крововиливи в брижейку тонкого кишківника, крововиливи в ділянці остистих відростків поперекової ділянки, відшарування м`яких тканин та скупчення рідкої крові в лівій попереково-сідничній ділянці, крововиливи у жирову клітковину обох нирок, ушкодження правої нирки та наднирника; переломи лівої лобкової та сідничної кісток з ушкодженням крижово-клубового з`єднання, ушкодження правого крижово-клубового з`єднання; крововиливи м`яких тканин у проекції правого колінного суглобу, відповідно садна на висоті 47 см від підошов, крововилив у проекції лівого колінного суглоба на тлі відшарування м`яких тканин та кров у лівому колінному суглобі з ушкодженням його зв`язкового апарату; множинні садна та крововиливи верхніх та нижніх кінцівок.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер в Ірпінській центральній міській лікарні 04.01.2016 р. о 20 год 58 хв.

Враховуючи, що порушення ОСОБА_10 вимог пунктів 2.9 а) та 12.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_10 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, не визнав також заявлені потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 цивільні позови.

Вказував, що він дійсно 04.01.2016 р., близько 19 год 30 хв, керуючи власним автомобілем марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Ірпіні Київської області по вулиці Гостомельське Шосе з дозволеною швидкістю 40-50 км/год. Придорожня територія не була освітлена, фари та габаритні вогні його автомобіля були увімкнені. Приблизно за 10-15 м він побачив як двоє пішоходів почали зліва направо перебігати дорогу. Через це він, не гальмуючи, крутнув руль вліво, автомобіль понесло, з ним нічого вдіяти не зміг, вже нічого не бачив, автомобіль зіткнувся з будинком, а він втратив свідомість. В подальшому працівники поліції його пересадили в інше авто, відвезли в лікарню, а потім в міліцію. Заперечував, що був у стані алкогольного сп?яніння, причиною його хиткої ходи та нерозбірливої мови стала травма, отримана внаслідок ДТП.

Цивільні позови не визнав тому, що не винен у скоєнні ДТП.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_10 своєї вини, його вина у скоєнні злочину підтверджується наступним:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні повідомив, що 04.01.2016 р. він, його син ОСОБА_11 , співмешканка ОСОБА_12 , товариш ОСОБА_13 перебували вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Після 19 год 00 хв ОСОБА_14 з сином ОСОБА_15 пішли в магазин. Через декілька хвилин ОСОБА_16 прибігла і сказала, що ОСОБА_17 збила машина. Він відразу вибіг, прибіг до будинку АДРЕСА_4 і побачив там червоний мікроавтобус, який стояв під кутом до будинку, а між ним та будинком лежав на землі ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 мікроавтобусі сидів ОСОБА_10 і не виходив. Тому він розбив скло у водійських дверцятах і почув звідти запах алкоголю, очі у ОСОБА_10 були скляні, а сам він щось нерозбірливо говорив. На запитання чи розуміє він що натворив, сказав, що знає, що вчинив і перемістився спочатку на пасажирське сидіння, а потім назадні сидіння мікроавтобуса. Коли приїхали працівники поліції і вивели ОСОБА_10 з автомобіля, він йшов, хитаючись. Женю забрала карета швидкої допомоги, яка відвезла його в лікарню, де констатували його смерть;

-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила в судовому засіданні, що вона проживає в м. Жмеринка Вінницької області. Приблизно о 22 год 00 хв 04.01.2016 р. їй зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що їх сина ОСОБА_17 збила машина і він загинув. Відразу знайшовши машину, вона приїхала приблизно о 05 год 00 хв 05.01.2016 р. в м. Ірпінь, з лікарні забрала труп сина і в подальшому поховала його;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона проживала разом з ОСОБА_7 та його сином ОСОБА_11 04.01.2016 р. після 19 год вона разом з ОСОБА_20 пішли в магазин «Ліза», що по вул. Гостомельське шосе в м. Ірпіні. Йшли по тротуару. По дорозі їм на зустріч швидко їхав мікроавтобус марки «Форд» червоного кольору, на рівні магазину «Ліза» його занесло і кинуло на тротуар. Вона встигла відбігти, а ОСОБА_17 збило. Вказувала, що проїзна частина дороги була чиста від снігу, сухою та освітлювалась. Водієм зазначеного вище мікроавтобуса був обвинувачений ОСОБА_10 потім він пересів на пасажирське сидіння, а після того як побалакав по телефону на задні сидіння мікроавтобуса. Повідомила, що ОСОБА_10 був у стані алкогольного сп?яніння, бо від нього чувся запах алкоголю;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона є сусідкою потерпілого. 04.01.2016 р., близько 19 год 20 хв, вона після святкування дня народження свого сина вийшла на вулицю проводжати гостей, де зустріла ОСОБА_14 та ОСОБА_22 , які пішли до магазину «Ліза». Через деякий час вона почула звук удару від ДТП, назустріч бігла ОСОБА_23 і сказала, що ОСОБА_17 збила машина. Стверджувала, що водієм автомобіля був обвинувачений ОСОБА_10 . З автомобіля він не виходив, спочатку пересів на пасажирське сидіння, а потім - на задні сидіння. Повідомила, що коли приїхали працівники поліції, витягнули ОСОБА_10 з автомобіля, він був у стані алкогольного сп?яніння, бо від нього чувся запах алкоголю. Проїзна частина дороги була очищеною, сухою та освітлювалась;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні повідомив, що він є другом ОСОБА_7 і перебував 04.01.2016 р. у нього в гостях. Його син ОСОБА_24 разом з ОСОБА_16 пішли в магазин. Приблизно о 19 год 20 хв ОСОБА_16 прибігла і кричала, що ОСОБА_17 збила машина. Він разом з ОСОБА_25 побігли на місце пригоди, де побачили біля будинку червоний мікроавтобус марки «Форд Транзит», а біля нього лежав непритомний ОСОБА_18 . Вказував, що від водія мікроавтобусу чувся запах алкоголю. Дорога була освітлена, очищена від снігу, була ожеледиця;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні повідомив, що 04.01.2016р. він рухався на своєму автомобілі марки «Форд Фієста» в м. Ірпіні по вул. Северинівська. Коли він зупинився, відчув удар ззаду. Він вийшов і побачив, що з його автомобілем допустив зіткнення автомобіль червоного кольору марки «Форд Транзит». Водієм цього авто був обвинувачений, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому що від нього чувся запах алкоголю, його річ була незв`язна. Вказував, що після цього він сів у своє авто, щоб зателефонувати в поліцію, а обвинувачений сів у свій мікроавтобус, об`їхав його і поїхав. Він почав рухатись за ним. Обвинувачений рухався неадекватно погодним умовам, рухався швидко, їхав то по зустрічній полосі, то по своїй. Він трохи відстав, а на вул. Гостомельське шосе, біля будинку № 3 побачив, що відбулась ДТП за участю цього мікроавтобуса, який стояв біля будинку, а перед ним лежало людське тіло;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні повідомив, що 04.01.2016р. ввечері він рухався на своєму автомобілі в м. Ірпіні по вул. Гостомельське шосе. Поруч з будинком № 3, біля магазину «Ліза», його зупинили працівники міліції і запросили бути понятим під час огляду місця події. Він погодився, після складання протоколу огляду місця ДТП, акту огляду автомобіля та протоколу вилучення автомобіля поставив в них свій підпис;

-показаннями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні повідомив, що 04.01.2016р. приблизно о 21 год 00 хв він бачив що відбулась ДТП біля будинку № 3 по вул. Гостомельське шосе в м. Ірпіні. Учасником ДТП був мікроавтобус марки «Форд», який зіткнувся з будинком. Вказував, що його зупинили працівники поліції і попросили прийняти участь в огляді місця пригоди. Він погодився, допомагав здійснювати заміри, потім підписував документи. Чи була ожеледиця не пам?ятає, слизько було на виїзді з прилеглої території на дорогу, пішохідну зебру було видно;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2016 р. з фототаблицею (а.с. 64-80), яким зафіксовано місце ДТП, освітлення дороги, стан дорожнього покриття, розташування автомобіля марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП за адресою: м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе, 3, сліди юзу автомобіля;

-протоколом огляду транспортного засобу від 04.01.2016 р. (а.с. 81-84), яким зафіксовано стан автомобіля марки «Ford Transit», д.р.н. НОМЕР_1 , після ДТП;

-актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 04.01.16 № 3 та висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 04.01.2016 р. (а.с. 85, 87), згідно яких обвинувачений під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-висновком судово-медичної експертизи від 15.02.16 № 10 (а.с. 92-94), згідно якого смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від множинних травм тіла, а саме: внутрішньочерепної травми - садна на переніссі з переходом на лівий скат носу та крило, в лобній ділянці зліва 2 см нижче росту волосся, на тлі якого дві паралельно розміщені поверхневі рани; садно в лівій вилично-щічно-підборідній ділянці; крововилив у м`які тканини голови в лівій лобній ділянці; крововиливи під м`яку мозкову оболонку в лівій тім`яно-скронево-потиличній ділянці, в правій тім`яній ділянці та між півкулями, забій головного мозку; закритої травми грудної клітини: розрив аорти в грудному відділі, 2000 мл крові в плевральній порожнині, крововиливи у зв`язковий апарат та корені легенів, забій легень, крововиливи по ходу остистих відростків нижніх грудних хребців; закритої травми живота: садно поперекової ділянки, на боковій поверхні живота зліва, 750 мл рідкої крові в черевній порожнині, розрив діафрагми зліва з виходом нирки та петель кишківника у плевральну порожнину, розрив лівої долі печінки, крововиливи в зв`язковий апарат печінки, розрив селезінки, крововиливи у клітковину та паренхіму підшлункової залози, крововиливи в брижейку тонкого кишківника, крововиливи в ділянці остистих відростків поперекової ділянки, відшарування м`яких тканин та скупчення рідкої крові в лівій попереково-сідничній ділянці, крововиливи у жирову клітковину обох нирок, ушкодження правої нирки та наднирника; переломів лівої лобкової та сідничної кісток з ушкодженням крижово-клубового з`єднання, ушкодження правого крижово-клубового з`єднання; крововиливів м`яких тканин у проекції правого колінного суглобу, відповідно садна на висоті 47 см від підошов, крововилив у проекції лівого колінного суглоба на тлі відшарування м`яких тканин та кров у лівому колінному суглобі з ушкодженням його зв`язкового апарату; множинних саден та крововиливів верхніх та нижніх кінцівок;

-висновком експерта від 09.02.16 № 16 (а.с. 95-96), який став основою для здійснення висновку судово-медичної експертизи від 15.02.16 № 10;

-висновком експерта від 18.01.16 № 117 (а.с. 97), яким підтверджено, що в крові ОСОБА_11 спирту не виявлено;

-висновком експерта від 19.02.16 № 8-02/45 (а.с.101-105), згідно якого автомобіль «Ford Transit», д.р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував у працездатному стані;

-висновком експерта від 24.02.16 № 8-02/260 (а.с. 116-118), яким визначено, що ОСОБА_10 під час вчинення ним ДТП повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України і в разі їх виконання мав технічну можливість попередити виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги на тротуар зустрічної смуги руху та наїзд на пішохода;

-листом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 02.02.16 № 27/10-305 з додатками (а.с. 121-123), згідно яких ОСОБА_10 належить на праві власності автомобіль марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-листом КП «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» від 20.01.16 №64 (а.с. 124), яким підтверджується наявність вуличного освітлення по вул. Гостомельське шосе з 17 год 00 хв 04.01.2016 р. по 07 год 00 хв 05.01.2016 р.;

-протоколом огляду та перегляду відеозапису від 29.02.2016 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 130-137), з якого вбачається коли саме змінив напрямок руху автомобіль обвинуваченого ОСОБА_10 ;

-CD-R-диском марки Videx (а.с. 138) з відеозаписом з камери зовнішнього відеонагляду магазину «Ліза», що розташований за адресою: м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе, 3, з якого вбачається, що автомобіль обвинуваченого перед ДТП рухався по правій смузі руху і змінив напрямок руху вліво після проїзду пішохідного переходу навпроти магазину «Ліза».

Невизнання ОСОБА_10 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взагалі не мав право керувати транспортними засобами. В разі виконання зазначеної вимоги, ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_11 , не відбулась би.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що під час ДТП ОСОБА_10 не перебував у стані алкогольного сп?яніння, а його нестійка хода та незв?язна мова, пов`язана із отриманою травмою голови внаслідок ДТП. Такі посилання спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , які підтвердили наявність від обвинуваченого запаху алкоголю, а свідок ОСОБА_26 підтвердив наявність у нього такого запаху до вказаної вище ДТП.

До того ж, перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння підтверджується актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 04.01.16 № 3 та висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 04.01.2016 р. (а.с. 85, 87).

Також посилання сторони захисту на те, що нестійка хода та незв?язна мова обвинуваченого, пов`язана із отриманою травмою голови внаслідок ДТП, спростовується висновком експерта від 15.03.16 № 69 (а.с. 141), згідно якого ОСОБА_10 внаслідок ДТП отримав незначні, скороминущі легкі тілесні ушкодження, а діагнози: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» та «забій лівого плечового суглобу» не підтверджені.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що вини ОСОБА_10 у скоєнні ДТП немає через ожеледицю на дорозі та раптово виниклу небезпеку у вигляді пішоходів, які вибігли на дорогу.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 1.10 ПДР України дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Отже, дорожні умови, стан дорожнього покриття, в тому числі наявність ожеледиці, повинні були враховуватись обвинуваченим під час руху, вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Суду не надано доказів наявності раптово виниклої небезпеки для руху автомобіля обвинуваченого у вигляді пішоходів, які вибігли на дорогу. Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , оскільки вони спростовуються відеозаписом з камери зовнішнього відеонагляду магазину «Ліза» (а.с. 138), згідно якого до входу в занос автомобіль ОСОБА_10 рухався по правій смузі руху, без зміщення вліво на зустрічну смугу руху.

До того ж, є сумнівними та не логічними показання цих свідків про те, що спочатку два хлопці вискочили на проїзну частину дороги, а потім розвернулись і побігли в зворотну сторону по вулиці, по якій йшли до цього, оскільки в таких діях відсутня будь-яка логіка. Крім того, ОСОБА_29 та ОСОБА_31 вказували, що не чули звуку від удару автомобіля об будинок внаслідок ДТП, хоч згідно План-схеми до протоколу огляду місця ДТП (а.с. 70) та Схеми до акту додаткового огляду місця ДТП (а.с. 238) від місця їх перебування до місця зіткнення становило близько 30 м.

Зазначені свідки також вказували, що на дорозі та тротуарі були відсутні інші автомобілі та пішоходи, в той час як з відеозапису з камери зовнішнього відеонагляду магазину «Ліза» вбачається наявність інших транспортних засобів та пішоходів, які рухались як до ДТП, так і після.

Із вказаних вище підстав суд не приймає до уваги Акт додаткового огляду місця ДТП від 01.07.2016 р. (а.с. 232-233).

Суд не приймає до уваги Висновок експертного авто технічного дослідження від 12.04.2016 р. (а.с. 194-221), складений ФОП ОСОБА_32 , оскільки він не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а свідоцтва на право проведення ним експертних досліджень втратили чинність, тому що їх дію не продовжено.

Наданий стороною захисту Висновок авто технічної експертизи від 31.03.16 № 000202/1 (а.с. 222-230) не спростовує наявності вини ОСОБА_10 у вчиненні ДТП. Даний висновок містить припущення, а саме: вказано що на дорожньому покритті за вказаних погодних умов могла утворитись ожеледиця. Висновок, що вона все-таки утворилась на момент ДТП відсутній.

Даним висновком підтверджена технічна спроможність показань обвинуваченого про те, що йому перебігали дорогу два пішоходи. Однак, суд дійшов висновку, що відсутні докази такої обставини, тому не приймає до уваги такий висновок.

Висновки про те, що обвинувачений на своєму автомобілі перед заносом рухався зі швидкістю, що дозволено п. 12.4 ПДР України (60 км/год), суд не приймає до уваги, оскільки згідно п. 12.1 ПДР України ОСОБА_10 з урахуванням дорожньої обстановки повинен був обрати таку швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним. Факт допущення юзу автомобіля вказує на те, що він не дотримався вимог п. 12.1 ПДР України і не вибрав безпечну швидкість руху.

Решта висновків не спростовує Висновок експерта від 24.02.16 № 8-02/260 (а.с. 116-118), яким було враховано всі вихідні дані, в тому числі погодні умови, стан дорожнього покриття, тощо.

Суд не знаходить підстав для визнання недопустимими Протоколу огляду місця ДТП від 04.01.2016 р., Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.01.16 № 3, Висновку інженерно-транспортної експертизи від 24.02.16 № 8-02/260, як на тому наполягав захисник, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Жодного доказу на підтвердження наявності зазначених вище обставин суду не було надано, тому відсутні підстави для визнання недопустимими доказів, зазначених в клопотанні захисника. Його клопотання зводиться до непогодження з доказами обвинувачення і надання їм оцінки.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання захисника на те, що дорожнє покриття не могло бути мокрим, оскільки з фото таблиці, доданої до Протоколу огляду місця ДТП, вбачається, що дорожнє покриття, враховуючи колір, містить ознаки посипання пісочно-сольовою сумішшю, що в свою чергу вказує на можливість незамерзання в морозну погоду. До того ж, мокрий стан дорожнього покриття підтвердили своїми підписами в протоколі поняті, які брали участь в цій слідчій дії.

Що ж стосується Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.01.16 № 3, то суд не вбачає, що під час його складання та проведення медичного огляду обвинуваченого було порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Є безпідставним посилання захисника на те, що обвинувачений перебував у несвідомому стані, оскільки сам обвинувачений повідомив суду, що коли приїхали працівники поліції, він самостійно пересів до їх машини і вони поїхали до лікарні. Будь яких інших доказів того, що він перебував без свідомості під час проведення його огляду на стан сп?яніння суду не надано.

Разом з цим, суд вважає безпідставним та виключає з обвинувачення посилання на порушення ОСОБА_10 вимог пп. 1.2, 2.3 д), 12.1, 11.13, 12.4, 31.6 б) ПДР України, виходячи з наступного.

Так, безпідставним є посилання на порушення обвинуваченим вимог п. 1.2 ПДР України, оскільки залишилось не підтвердженим його рух по зустрічній смузі руху. Зміна напрямку руху з виїздом на ліву зустрічну смугу руху відбулась у зв`язку із заносом автомобіля через неврахування водієм дорожньої обстановки.

Пунктом 12.4 ПДР України обмежується швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах 60 км/год. Суду не надано жодних доказів порушення обвинуваченим цієї норми.

Хоч в матеріалах справи існують докази того, що обвинувачений на своєму автомобілі в темну пори доби рухався без увімкнених фар та габаритних вогнів, однак це порушення вимог п. 31.6 б) ПДР України не знаходиться в причинно-наслідковому зв?язку з ДТП.

З цих же підстав є недоречним посилання на п. 2.3 ПДР України, оскільки обвинуваченим не було створено загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до ДТП. При цьому, суд враховує, що потерпілий ОСОБА_11 не був учасником дорожнього руху, оскільки не перебував як пішохід на проїзній частині дороги.

Безпідставним є також посилання на порушення вимог п. 11.13 ПДР України, оскільки даною нормою заборонено рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, а суду не надано доказів здійснення такого руху обвинуваченим. Наявність слідів юзу вказує на неумисний рух авто, під час якого водій вже був неспроможний керувати ним.

Суд не погоджується із посиланням прокурора на те, що докази, надані стороною захисту в суді, слід визнати недопустимими, тому що вони не були відкриті стороні обвинувачення.

Відповідно до ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Однак, суду не надано доказів того, що прокурором було здійснено запит до сторони захисту про відкриття доказів, які мають намір використати у суді, отже у сторони захисту не виникло обов`язку відкривати такі докази.

В той же час, під час судового розгляду справи стороною захисту було надано суду відповідні докази, з якими прокурор та потерпілі мали змогу вільно ознайомитись.

Обираючи ОСОБА_10 міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів.

Як особа обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС IV категорії, має на утриманні неповнолітню доньку.

Обставинами, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд знаходить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд не знаходить.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, враховуючи, що обвинувачений не визнає своєї вини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України. Крім того, враховуючи, що обвинувачений під час ДТП здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, суд позбавляє його права користуватись транспортними засобами на три роки.

В рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 звернулась до обвинуваченого ОСОБА_10 із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що 04.01.2016 р. близько 19 год 10 хв ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи його технічно-справним автомобілем марки «Ford Transit», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гостомельське шосе в м. Ірпінь Київської області, порушив вимоги ПДР України, в результаті чого здійснив виїзд на узбіччя з лівої сторони відносно свого напрямку руху і допустив наїзд на її сина ОСОБА_11 , внаслідок чого він зазнав тілесних ушкоджень, від яких помер. Вказує, що понесла витрати на поховання сина в розмірі 23 867,30 грн. у зв`язку із смертю сина їй також завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 300 000,00 грн.

Просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь 23 867,30 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 300 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Також потерпілий ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження звернувся до обвинуваченого ОСОБА_10 із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивує тими ж обставинами, що і ОСОБА_6 , вважає, що у зв`язку із смертю сина йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 300 000,00 грн.

Просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на його користь 300 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілі та представник потерпілої підтримали позови, просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти позовів, оскільки він не винний у скоєнні ДТП.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а цивільний позов ОСОБА_6 - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами два та три статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_10 злочину через порушення правил керування транспортним засобом, загинув ОСОБА_11 - син потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . ОСОБА_6 було здійснено витрати на його поховання в розмірі 22 617,00 грн., що підтверджується накладними, товарними чеками, квитанціями та довідкою (а.с. 46, 48, 51, 53, 54, 55, 57).

Отже, на підставі наведеного суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, завдана ОСОБА_6 у зв?язку із похованням сина, повинна бути відшкодована обвинуваченим, тому стягує з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 22 617,00 грн.

Задовольняючи в цій частині позов частково, суд не приймає до уваги видаткові накладні від 05.01.16 № 83 та від 11.02.16 № 1030 (а.с. 45), оскільки вони не містять підпису осіб, які відвантажили та отримали товар. Суд також не приймає до уваги надані ОСОБА_6 довідку від 16.01.2016 р. та квитанцію від 05.01.15 № 001855 (а.с. 49, 58), оскільки з них вбачається, що вказані в них витрати зроблені не нею.

Крім того, суд вважає, що завданням смерті сина ОСОБА_6 було завдано моральну шкоду, яку необхідно відшкодувати за рахунок обвинуваченого, тому суд стягує з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 300 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Суд також вважає, що завданням смерті сина ОСОБА_7 було завдано моральну шкоду, яку необхідно відшкодувати за рахунок обвинуваченого, тому суд стягує з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 300 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Виступаючи в дебатах, прокурор просила обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання його під вартою. Однак, оскільки прокурором не було надано доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не знаходить підстав для обрання такого запобіжного заходу.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Понесені по провадженню процесуальні витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок обвинуваченого.

Керуючись ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 128, 373, 374 КПК України суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання обвинуваченого.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 суд не обирає.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 22 617,00 грн. (Двадцять дві тисячі шістсот сімнадцять гривень 00 коп.) у відшкодування матеріальної шкоди та 300 000,00 (Триста тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди, а всього 322 617,00 грн. (Триста двадцять дві тисячі шістсот сімнадцять гривень 00 коп.). В решті позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 300 000,00 грн. (Триста тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 2 763,60 грн. (Дві тисячі сімсот шістдесят три гривні 60 коп.), а також судовий збір з цивільних позовів в розмірі 6 226,17 грн. (Шість тисяч двісті двадцять шість гривень 17 коп.).

Речовий доказ оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R марки Videx з відеозаписом з камери зовнішнього відеонагляду магазину «Ліза», який розташований поруч з будинком № 3 по вул. Гостомельське шосе в м. Ірпіні Київської області, залишити у справі.

Речовий доказ автомобіль марки «Ford Transit», д.р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_10 .

Речові докази одежу загиблого ОСОБА_11 , а саме: штани сірого кольору, куртку темно-синього кольору, кофту світло-синього кольору повернути його батькам ОСОБА_6 та/або ОСОБА_7 .

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1