22.03.2017 Справа № 756/2483/16-к
№ 756/2483/16-к
№ 1-кп/756/108/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000850 від 05.10.2015 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Слобода Буринського району Сумської області, з середньою освітою, працюючого водієм тролейбуса в тролейбусному ДЕПО №2 КП «Київпастранс», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
потерпілих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представника потерпілої
ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_15 ,
представника цивільного відповідача
КП «Київпастранс» - ОСОБА_16 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 04 жовтня 2015 року приблизно о 14 годині 46 хвилин, керуючи технічно справним тролейбусом ЛАЗ Е301D1-03, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по маршруту № 33 (Мінський масив залізничний вокзал «Південний») зі сторони вул. Автозаводської в напрямку площі Шевченка в м. Києві зупинився на зупинці громадського транспорту «Мінський проспект» для проведення висадки-посадки пасажирів. Провівши висадку-посадку пасажирів ОСОБА_9 , перед початком руху проявив неуважність, не переконався, що вхід і вихід пасажирів завершений та те, що у тролейбусі після натискання на кнопки закрилися всі двері, чим грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, а також ч.1 п.9.2 та ч.3 п.9.2 інструкції водія тролейбуса, та розпочав рух з відкритими третіми пасажирськими дверима, в результаті чого відбулося падіння з салону тролейбуса на проїзну частину пасажира ОСОБА_13 та подальшого її переїзду правим заднім колесом зазначеного тролейбуса.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 заподіяно тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої травми правого передпліччя: розлога рана правого передпліччя, переломи обох кісток правого передпліччя у дистальній третині (зі зміщенням уламків), відкрита травма правої кисті, рана правої кисті, косий перелом проксимальної третини 2 п`ясної кістки правої кисті (зі зміщенням уламків), перелом дистальної фаланги 3 пальця правої кисті (зі зміщенням уламків), відкрита травма правої гомілки та стопи: розлога рана, яка сполучається з ділянками множинних уламкових переломів серединного відділу правої стопи (зі зміщенням уламків), перелом голівки правої малогомілкової кістки, уламкові переломи обох кісток правої гомілки в проекції дистальної половини (зі зміщенням уламків), з подальшою ампутацією на рівні верхньої третини правої гомілки, що в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Під час руху ОСОБА_9 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, а також ч.1 п.9.2 та ч.3 п.9.2 інструкції водія тролейбуса:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 21.4: водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу;

- ч.1 п. 9.2 інструкції водія тролейбуса: перед початком руху від зупинки водій повинен користуватися правим дзеркалом заднього виду, переконатися, що вхід і вихід пасажирів завершені;

- ч.3 п.9.2 інструкції водія тролейбуса:перед початком руху від зупинки водій повинен зачинити двері, поглядом у дзеркало та на сигнальні лампочки, переконатися, що вони зачинені і ніхто ними не затиснутий.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, а також ч.1 п.9.2 та ч.3 п.9.2 інструкції водія тролейбуса, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро кається та просить прощення у потерпілої ОСОБА_17 , ніякі обставини справи не оспорює та не спростовує. В судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що 04 жовтня 2015 року приблизно після 14 години він керував тролейбусом, рухався по маршруту № 33 (Мінський масив залізничний вокзал «Південний») зі сторони вул. Автозаводської в напрямку площі Шевченка в м. Києві, зупинився на зупинці громадського транспорту «Мінський проспект» для проведення висадки-посадки пасажирів. Провівши висадку-посадку пасажирів він почав рух тролейбуса, переважно спостерігаючи за дорожньою обстановкою ліворуч від тролейбуса, яким керував, оскільки на той час мав здійснювати маневр повороту ліворуч. Він вважав, що вхід і вихід пасажирів було завершено та що у тролейбусі закрилися всі чотири дверей. Почавши рух він почув який стук, зупинився, ще раз поглянув у дзеркала заднього виду, нічого не помітивши знову почав рух. Проте, коли вже почали кричати всі пасажири в тролейбусі він знову зупинився, вийшов з тролейбуса та побачив під правим заднім колесом транспортного засобу травмовану жінку похилого віку - потерпілу ОСОБА_13 .

Обвинувачений не спростовує того, що він перед початком руху проявив неуважність та не переконався, що вхід і вихід пасажирів завершений та те, що у тролейбусі після натискання на кнопки закрилися всі двері, чим грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, а також ч.1 п.9.2 та ч.3 п.9.2 інструкції водія тролейбуса. ОСОБА_9 розуміє, що насправді він розпочав рух тролейбуса з відкритими третіми пасажирськими дверима, в результаті чого відбулося падіння з салону тролейбуса на проїзну частину пасажира ОСОБА_13 та подальшого її переїзду правим заднім колесом зазначеного тролейбуса.

Визнаючи свою вину, обвинувачений показав, що він добровільно частково у межах своїх можливостей в порядку відшкодування спричиненої потерпілій шкоди сплатив їй на лікування 3000 грн. Під час розгляду даного кримінального провадження він сам переніс інсульт, тривалий час перебував на лікуванні в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, в результаті чого став інвалідом 3-ї групи, залишився без роботи, оскільки керувати транспортними засобами йому заборонено.
Потерпіла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показала в суді, що вона зайшла в тролейбус, мала при собі пакет з купленими продуктами, хотіла підніматися далі по сходах, однак, тролейбус почав рух, її рука відірвалася від поручня і вона разом з пакетом з продуктами випала з тролейбуса на землю, далі нічого не пам`ятає. Наразі вона на інвалідному візку, в неї ампутовано праву ногу, покалічено праву руку, чимало інших тілесних ушкоджень, вона тривалий час перебувала на лікуванні в лікарні. Все життя працювала, а зараз сама себе обійти не може, потребує стороннього догляду .
ОСОБА_14 , який є сином ОСОБА_13 , та який на стадії досудового розслідування був визнаний потерпілим через надто складний стан здоров`я постраждалої ОСОБА_13 , показав у суді, що про дорожньо-транспортну пригоду, від якої постраждала його мати, він дізнався того ж дня 4 жовтня 2015 року від своєї сестри. Мати з місця пригоди була доставлена в лікарню та її він побачив лише через місяць, бо до неї нікого не впускали, тому перший місяць після ДТП він спілкувався лише з лікарями. З дня ДТП до дня складання цивільного позов, який розглядається у даному кримінальному провадженні, на лікування матері ОСОБА_13 та на догляд за нею було витрачено 105000 грн. За весь вказаний період на вказані цілі добровільно були перераховані кошти комунальним підприємством «Київпастранс» у загальній сумі 94805 грн. (серед яких 3000 грн. це кошти внесені обвинуваченим ОСОБА_9 ). До дорожньо-транспортної пригоди мати була самодостатньою жінкою: сама ходила по магазинам, готувала їжу, прала, прибирала. Після ДТП вона потребує постійного стороннього догляду.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_15 просить задовольнити цивільний позов, пред`явлений потерпілою ОСОБА_13 до КП «Київпастранс» про стягнення на її користь матеріальної шкоди у розмірі 11000 грн. (105000 грн. 94000 грн.) та моральної шкоди у розмірі 500000 грн. з підстав, викладених у позовній заяві, поданій до суду 24.03.2016 року (том 1, а.к.п. 59-63). Представник потерпілої пояснив, що витрати на лікування та на догляд за потерпілою тривають і нині та перевищують суму, зазначену у позові, проте, збільшувати позовні вимоги потерпіла наміру не має.
Представник цивільного відповідача КП «Київпастранс» ОСОБА_16 показала, що цивільним відповідачем у період з 13.10.2015 року по 03.11.2015 року на лікування потерпілої ОСОБА_13 добровільно було перераховано 94805 грн. Посилаючись на підстави, викладені у письмових запереченнях на цивільний позов (т.2, а.к.п 4-9), представник цивільного відповідача просить відмовити у позові у повному обсязі.
Крім вищевикладеного вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2015 року, в ході якого за участю ОСОБА_9 та понятих було з застосуванням фотографування встановлено та зафіксовано час, місце, спосіб, сліди та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю технічно справного тролейбуса ЛАЗ Е301D1-03, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного КП «Київпастранс», яким керував водій ОСОБА_9 , складено схему пригоди.
Відповідно до висновку експерта № 44/е від 21.01.2016 року під час первинно відомого звернення 04.10.2015 о 14 годині 56 хвилині за медичною допомогою у ОСОБА_13 були виявлені такі тілесні ушкодження: а) відкрита травма правого передпліччя: розлога рана (визначена клінічними лікарями як рвано-скальпована) правого передпліччя; переломи обох кісток правого передпліччя у дистальній третині (зі зміщенням уламків); б) відкрита травма правої кисті: рана (визначена клінічними лікарями як скальпована) правої кисті; косий перелом проксимальної третини 2 п`ясної кістки правої кисті (зі зміщенням уламків); перелом дистальної фаланги 3 пальця правої кисті (зі зміщенням уламків); в) відкрита травма правої гомілки та стопи: розлога рана (визначена клінічними лікарями як рвано-скальпована рана правої стопи), яка сполучається з ділянками множинних уламкових переломів серединного відділу правої стопи (зі зміщенняму уламків); перелом голівки правої малогомілкової кістки; уламкові переломи обох кісток правої гомілки в проекції дистальної половини (зі зміщенням уламків).
Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії (ударів-стиснень) тупих твердих предметів у строк 04.10.2015 року. Описані окремі морфологічні складові певних тілесних ушкоджень - скальпований характер ран кінцівок, множинний характер переломів кісток кінцівок, дозволяє вважати ймовірним утворення виявлених тілесних ушкодженій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з послідуючим перекатом його кінцівок (правої руки,та правої ноги) колесом.
Відновлення порушеної анатомічної цілісності кісток правої руки та початок відновлення порушеної функції правої руки у даному випадку потребує строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, зазначених у п. п. а), б) даних Висновку відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відома на цьому етапі морфологія тілесного ушкодження, вказаного у п. в) - як множинний характер переломів кісток правої нижньої кінцівки та відомості, що одразу при госпіталізації ОСОБА_13 клінічними лікарями було визнано за нагальну необхідність у ампутації на рівні верхньої третини правої гомілки дозволяють стверджувати, що це тілесне ушкодження обумовило стійку втрату працездатності понад 33%, а тому, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 588ат від 06.10.2015 року в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій тролейбуса ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій тролейбуса ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія тролейбуса ОСОБА_9 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія тролейбуса ОСОБА_9 вимогам пунктів 10.1, 21.-4 Правил дорожнього руху України.
Актом медичного огляду водія ОСОБА_9 , проведеного зразу ж після ДТП 04.10.2015 року о 17 годині 15 хвилин в Київській міській наркологічні клінічній лікарні «Соціотерапія» з застосуванням лабораторних тестів біосередовища водія, підтверджується, що ОСОБА_9 під час керування тролейбусом в момент ДТП 04.10.2015 року був тверезим.
Свідки обвинувачення не допитувалися судом, оскільки сторона обвинувачення таких клопотань не заявляла, через відсутність такої необхідності, на її думку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена. Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вчинений ОСОБА_9 злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, та, крім того, його інвалідність, яка настала вже після ДТП.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, а також те, що за місцем проживання та за місцем роботи обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. З 22.05.2016 року по 10.06.2016 року ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, та у подальшому на тривалому амбулаторному лікуванні під наглядом невролога за місцем проживання. 13.09.2016 року ОСОБА_9 було первинно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням, в результаті чого йому протипоказано керування автотранспортом, 16.11.2016 року ОСОБА_9 було видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 .
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому суд з урахуванням обставин справи та особи винного, його відношення до вчиненого, добровільного часткового відшкодування завданого збитку, а також його стану здоров`я дійшов висновку, що перевиховання ОСОБА_9 та його виправлення все ж можливі без відбування ним основного покарання та вважає за доцільне звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України з метою організації уповноваженими органами з питань пробації належного контролю за його поведінкою.
Застосування до обвинуваченого такого додаткового виду покарання як позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, на думку суду є необхідним, і в першу чергу виходячи із того, що особа надто безпечно нехтувала вимогами Правил дорожнього руху під час керування громадським транспортом, який постійно перевозить велику кількість пасажирів.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, і, в першу чергу, злочинів на транспорті.
Цивільний позов судом вважається доведеним та обґрунтованим частково, а тому і задовольняється частково, з врахуванням положень ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, виходячи із наступного.
Долученими до цивільного позову копіями документів, у тому числі і платіжних, підтверджено витрати на придбання ліків, медпрепаратів та спеціальних послуг для тяжко травмованої потерпілої ОСОБА_13 на суму 104411,89 грн., оскільки судом не враховано два рахунки-фактури ( а.к.п. 151 та а.к.п. 155 в томі 1) на загальну суму 588,11 грн. Крім того, в суді встановлено та ніким не спростовано того факту, що цивільним відповідачем добровільно було сплачено на лікування потерпілої не 94000 грн., а 94805 грн. (включаючи в них 3000 грн. обвинуваченого). Відтак, на користь потерпілої з цивільного позивача має бути стягнуто 9606,89 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, безумовно спричиненої потерпілій ОСОБА_13 , суд виходить з того, що як в момент отримання тілесних ушкоджень, як в період хірургічного втручання та подальшого лікування так і нині потерпіла похилого віку переносила і переносить до цього часу значний фізичний біль. Крім того, отримані в момент ДТП тілесні ушкодження, які призвели до ампутації правої нижньої кінцівки та до втрати функціональної здатності правої руки кардинально змінили як спосіб життя потерпілої, так і її спілкування зі світом та з оточуючими, яке стало можливим лише з інвалідного візка. Жінка, яка, не дивлячись на свій похилий вік, була самодостатньою, стала безпомічною, постійно потребує сторонньої допомоги, відчуває себе джерелом клопоту та обмежень для рідних, оскільки потребує цілодобової опіки. В даному випадку моральна шкода спричинена тяжким ушкодженням здоров`я, яке призвело до каліцтва.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення потерпілої можливості реалізації своїх сталих звичок та сталого способу життя, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, неможливість відновлення її попереднього стану. Враховується судом при цьому і вік потерпілої та самі обставини події ДТП, які мають істотне значення, ураховуються вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру компенсації, яка, на думку суду, має становити 300000 грн.
У даному випадку як матеріальна, так і моральна шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки потерпілій ОСОБА_13 , має відшкодовуватися особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання (діяльність) якого створює підвищену небезпеку, а саме комунальним підприємством «Київпастранс» .
Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 921,60 грн. (витрати на проведення судової автотехнічної експертизи) належить покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , стягнувши їх з нього на користь держави.
Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися і клопотань про їх застосування сторонами у судовому засіданні не заявлялося.
Речові докази відсутні (суду не надавалися та судом не досліджувалися).
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі - з випробуванням з іспитовим строком на 2 ( два) роки.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 921 гривні 60 копійок.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з комунальним підприємства «Київпастранс» (код за , п/р НОМЕР_3 в ТВБВ № 10026/0104 філії Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, розташованого за адресою м. Київ, Набережне шосе, 2, поштовий індекс 04070) на користь потерпілої ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_4 ), матеріальну шкоду у розмірі 9606 гривень 89 копійок та компенсацію моральної шкоди у розмірі 300000 гривень.
В решті позовних вимог - відмовити
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя