Справа № 536/1421/15-к
Провадження № 1-кп/524/175/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2017 року колегія суддів Автозаводського районного суду міста Кременчука у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
у присутності обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, громадянина України, що має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. а, г ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263 КК України ( в редакції 2001 року), -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що 22 липня 1996 року, близько 16:00 години, ОСОБА_9 разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 прийшли до свого знайомого ОСОБА_8 , в будинок АДРЕСА_2 .
Там ОСОБА_8 , запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинити розбійний напад з метою заволодіння грошима, на ОСОБА_11 , якого він знав раніше, а також з метою приховати даний злочин та полегшити його виконання, вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з корисливих мотивів.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погодились з пропозицією ОСОБА_8 , вчинити розбійний напад з метою заволодіння грошима та вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і дали свою згоду на вчинення вказаних злочинів з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошима та вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 склали та узгодили план злочинного посягання і розподілили між собою ролі.
Згідно розробленого та узгодженого плану, ОСОБА_8 повинен був домовитись з ОСОБА_14 , який займався скупкою металобрухту, а також його знайомою ОСОБА_12 про нібито продаж останнім заготовленої партії металобрухту в с. Майбородівка, Кременчуцького району і при зустрічі з ним вчинити розбійний напад і їх умисне вбивство з корисливих мотивів, із раніше підготовленого для вбивства обріза мисливської рушниці, та ОСОБА_15 і ОСОБА_12 , з метою заволодіння грошима ОСОБА_11 , які були призначені для оплати металобрухту.
ОСОБА_9 мисливським ножем повинен був вчинити умисне убивство водія вантажної автомашини ГАЗ - ОСОБА_13 , з яким домовилася ОСОБА_12 для перевезення металобрухту, мисливським ножем.
ОСОБА_10 повинен був сприяти здійсненню розбійного нападу на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знищити сліди злочину та забрати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину.
22.07.1996 року, біля 17:00 години, виконуючи домовленість про зустріч з ОСОБА_8 , для продажу металобрухту, до будинку, де проживав ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , на власному автомобілі БМВ 318 № GKY 662, під`їхали ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , а також на своєму власному вантажному автомобілі ГАЗ - 33073 № НОМЕР_1 ОСОБА_13 , з яким домовилась ОСОБА_12 , для перевезення металобрухту.
Діючи по раніше розробленому та узгодженому плану, ОСОБА_9 , сховавши за поясом штанів мисливський ніж, завчасно підготовлений для вчинення злочинів, сів на пасажирське сидіння автомобіля ГАЗ - 33073 № НОМЕР_1 , яким керував незнайомий йому чоловік, ОСОБА_13 .
ОСОБА_8 , взявши з собою спортивну сумку, де знаходився обріз мисливської рушниці та мисливські набої, завчасно підготовлені для скоєння злочинів, сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля БМВ - 318 № GKY 662, яким керував ОСОБА_16 і в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_12 .
ОСОБА_10 сів у свій автомобіль «Форд-Скорпіо», який знаходився на стоянці №12 розташованої поруч з будинком №3 по вул. Молодіжній, в м . Кременчуці.
Автомобілі БМВ під керуванням ОСОБА_11 , ГАЗ - НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , «Форд-Скорпіо» під керуванням ОСОБА_10 поїхали в напрямку с. Майбородівка, Кременчуцького району у вказаному порядку.
Біля с. Майбородівка, Кременчуцького району, ОСОБА_8 , по раніше розробленому та узгодженому плану, за попереднім зговором з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , дістав із спортивної сумки обріз мисливської рушниці заряджений мисливським патроном з кулею і під погрозою вбивства примусив ОСОБА_15 зупинити машину.
Далі ОСОБА_8 , діючи за попереднім зговором з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по раніше розробленому та узгодженому плану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів поєднаного з розбійним нападом, застрелив з обріза мисливської рушниці в праву половину грудної клітки ОСОБА_11 , в результаті чого останній помер на місці вчинення злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №563 від 24.07.1996 р. потерпілому ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
а) одиночного кульового сквозного вогнепального поранення грудної і черевної порожнини з пошкодженням м`яких тканин грудної клітки з права, 6-го ребра, тіла, 7-го грудного хребта з руйнуванням середньої і нижньої долі правої легені, аорти в грудному відділі, які виникли від дії заряду мисливської рушниці;
б) пошкодження в вигляді странгуляційної бороздни на шиї, а також крововиливи в області шиї;
в) численні синці в області тіла і кінцівок.
Смерть потерпілого ОСОБА_15 настала в результаті гострої крововтрати викликаної вогнепальним кульовим пораненням з пошкодженням внутрішніх органів.
Продовжуючи свої злочинні дії, діючи за попереднім зговором з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою вчинення розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів другої особи - ОСОБА_12 , а також з метою полегшити та приховати розбійний напад та вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 перезарядив обріз мисливської рушниці дробовим зарядом і вистрелив в область голови ОСОБА_12 , яка вийшла з автомобіля після вчиненого вбивства ОСОБА_18 .
Після цього, з метою доведення злочину до кінця, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_12 і почав наносити їй, обрізом мисливської рушниці, численні удари в різні частини тіла.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_12 померла на місці вчинення злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 565 від 26.07.1996 року потерпілій ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
а) вогнепальних, дробових, сліпих поранень голови, тіла, кінцівок з пошкодженням кісток своду і основи черепу, крововилив в м`яку мозкову оболонку;
б) ран тім`яної області, перелом, рани в області 3-го пальця правої кисті;
в) синці в області правого плеча, передпліччя, а також в області правого плеча і по передній поверхні правого колінного суглобу.
Смерть потерпілої ОСОБА_12 настала в результаті вогнепального дробового поранення голови з пошкодженням кісток своду та основи черепа і крововилив в м`яку мозкову оболонку.
В цей момент, ОСОБА_9 , знаходячись в кабіні автомашини ГАЗ-33073, № НОМЕР_1 , якою керував ОСОБА_13 під`їхав до місця, де ОСОБА_8 , який діяв за попереднім зговором з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинив розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_15 та ОСОБА_12
ОСОБА_9 , діючи за попереднім зговором з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на розбійний напад з метою заволодіння грошима, умисного вбивства третьої особи - ОСОБА_13 з корисливих мотивів, з метою приховати розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_15 і ОСОБА_12 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій, передбачаючи: їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, витяг із-за поясу мисливський ніж, який взяв з собою для вчинення злочинів і умисно наніс вказаним ножем численні удари в область грудної клітки і живота ОСОБА_13 . Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 помер на місці злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 564 від 24.07.1996 року потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження:
а) численних колото-різаних проникаючих пошкоджень грудної клітини і живота з пошкодженням серця, печінки;
б) пошкодження в виді численних крововиливів і синців в області обличчя, шиї, тіла, кінцівок.
Смерть потерпілого ОСОБА_13 настала в результаті численних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням серця, печінки, викликавши гостру крововтрату.
Під час вчинення вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_10 за попереднім зговором з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , по раніше розробленому та узгодженому плану, знаходився на місці вчинення злочинів, чим сприяв їх вчиненню.
Переконавшись, що потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мертві, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , сховали трупи потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Так, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сховали труп ОСОБА_12 під кущі, що росли біля узбіччя дороги з правої сторони по направленню в с. Майбородівку, Кременчуцького району.
Потім, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 занесли труп ОСОБА_13 в кукурудзу, яка росла на полі з правого боку, по направленню в с. Майбородівку, Кременчуцького району, де його залишили.
Після цього, ОСОБА_8 переклав труп ОСОБА_15 на пасажирське сидіння, а сам сів за кермо автомобіля БМВ - 318 № GKY 662. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 сіли в автомобіль «Форд Скорпіо», яким керував ОСОБА_10 і поїхали в напрямку с. Писарщина, Кременчуцького району, де сховали труп ОСОБА_11 , після чого на вказаних автомобілях поїхали в Писарщину, Кременчуцького району.
В с. Писарщина Кременчуцького району, біля озера, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 діючи за попереднім зговором, по раніше зробленому та узгодженому плану, з метою довести свій злочинний умисел і заволодіння грошима до кінця, почали обшукувати машину БМВ - 318 GKY 662, яка належала потерпілому
ОСОБА_20 результаті обшуку вказаної автомашини, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 під сидінням водія, знайшли 10 000 доларів США, що належали ОСОБА_17 і заволоділи ними. В послідуючому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розпорядились ними на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисних вбивствах ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинених з корисливих мотивів, двох і більше осіб, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений п.п. «а» і «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960року), кваліфікуючими ознаками якого є :
- умисне вбивство з корисливих мотивів;
- умисне вбивство двох або більше осіб.
Своїми умисними діями, які виразилися у нападі на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою заволодіння індивідуальним майном цих громадян, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), кваліфікуючими ознаками якого є:
- розбій, вчинений за попереднім зговором групою осіб;
- розбій, поєднаний з спричиненням смерті потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Крім того, 25 липня 1996 року, під час огляду місця події, біля трупу ОСОБА_12 , виявлено обріз мисливської рушниці моделі ІЖ - 17 № Н 18416, 16 калібру в розбитому стані. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що даний обріз мисливської рушниці, ОСОБА_8 завчасно підготовив для скоєння злочину те взяв з собою і поклав до спортивної сумки, після чого сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля БМВ - 318 № GKY 662, яким керував ОСОБА_16 і в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_12 та поїхали на місце скоєння злочину.
Згідно висновку балістичної експертизи №409 від 12.08.1996 року «представлений на дослідження предмет є вогнепальною зброєю - обрізом виготовленим із гладко ствольного мисливського куркового ружа модель НОМЕР_3 , 16 калібру, шляхом вкорочування стволу і ложа.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному носінні, зберіганні та виготовленні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року).
У судовому засіданні від захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_7 надійшло письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 284 КПК України, обґрунтовуючи його доводами, викладеними в клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_8 надав письмову заяву щодо закриття провадження у справі та про звільнення його від кримінальної відповідальності. у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки закриття провадження.
Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, думку обвинуваченого, який підтримав заявлене клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Дії ОСОБА_8 кваліфікувані по ст.93 п. а, г КК України (в редакції 1960 году) як умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинене з корисливих мотивів, двох і більше осіб
Дії ОСОБА_8 , які виразилися у нападі на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою заволодіння індивідуальним майном цих громадян, поєднане з насильством небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу кваліфіковані ч. 3 cт. 142 КК України (в редакції 1960 року.
Дії ОСОБА_8 , які виразилися в незаконному носінні, зберіганні та виготовленні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року).
У відповідності зі ч. 2 ст 4 КПК України злочинність і караність діяння, а також їхні кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, якій діяв на момент вчинення даного діяння..
За ст. 142 КК України (в редакції 1960 року ) була встановлена кримінальна відповідальність за розбій і передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до п"ятнадцяти років з конфіскацією майна і з висилкою на срок до п"яти років чи без такого
Статтею 263 КК України (в редакції 2001 року ) була встановлена кримінальна відповідальність за незаконне носіння, зберігання та виготовлення вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу при обтяжуючих обставин і передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років
Санкцією ст. 93 КК України (в редакції 1960 року ) була встановлена кримінальна відповідальність за умисне вбивство при обтяжуючих обставин і передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років чи смертна кара
Рішенням Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року у справі про конституційне подання 51 народного депутата України положення статей 24, 58, 59,60,93,190-1 КК України, в частині встановлення смертної кари, як виду покарання, положення ст. 24 Загальної частини та положення статей Особливої частини Кримінального Кодексу України, які передбачали смертну кару, як вид покарання, признані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними ) Положення Кримінального кодексу України, визнані неконституційними, припини дії з дня прийняття Конституційним Судом такого рішення. Таким чином, з 29 грудня 1999 року санкція ст 93 КК України, передбачала максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.
На виконання рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року Верховна Рада України прийняла Закон від 22 лютого 2000 року «Про внесення змін до Кримінальний, кримінально - процесуальний та Виправно - трудового кодексів», яким покарання у вигляді смертної кари було змінено на довічне позбавлення волі
Цей закон набрав чинності з дня опублікування в газеті «Урядовій кур`єр», а саме 04 квітня 2000 року, отже з цього моменту посилено покарання за вказаний злочин.
Відповідно до год 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого тим Кодексом, закон про кримінальну відповідальності змінювався декілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує караність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або способом поліпшує положення особи. В силу викладеного за злочини, які вчинені в період з 29 грудня 1999 року по 04 квітня 2000 року включно, а також до 29 грудня 1999 року і за які Кримінальним кодексом, передбачалось покарання у виді смертної кари, за яке може бути призначене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років
Виходячи з наведеного, колегія приходить до висновку, що максимально можливим покаранням для ОСОБА_8 є 15 років позбавлення волі.
При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слід керуватися нормами Кримінального кодексу України в редакції 1960 року.
Відповідно до ст. 7-1 КК України в редакції 1960 року злочин, передбачений ст. 93 КК України в редакції 1960 року відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачене покарання в виді позбавлення волі.
Згідно зі ст . 48 КК України (в редакції 1960 року ) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо минуло десять років з дня вчинення ним злочину за який може бути призначене більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.
Частиною 4 цієї статті визначено, що питання про застосуванні давності до особи, який скоїв злочин, за яке по закону може бути призначена смертна кара, вирішується судом. Якщо суд не найде можливості застосувати давність, смертна кара не може бути застосована і замінюється позбавленням волі.
У відповідності зі ч. 3 ст 48 КК України ( в редакції 1960 року) перебіг строку давності призупиняється, якщо особа, яка вчинила злочин сховається від слідства або суду. У цих випадках перебігу строку давності відновлюється з моменту затримання особи чи явки його з повинною. При цьому особа не може бути притягнута до кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.
Злочини ОСОБА_8 вчинив 22 та 25 липня 1996 року, після чого, хоча і ухилявся від слідства, однак, на даний час пройшло більш ніж 15 років з моменту їх скоєння.
За цей період обвинувачений ОСОБА_8 як ОСОБА_21 , 25 вересня 2001 року вироком Харківського районного суду м Києва був засуджений за ч. 3 ст. 140 КК України в редакцїї 1960 року до покарання згідно ст 185 КК України в редакції 2001 року у вигляді позбавлення волі строком на три роки за злочин, який він вчинив 30..08.2000 року.
Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину і до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.
Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
не ухилялася від слідства або суду;
не вчинила новий злочин середньої тяжкості,
тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Для правильного обчислення строків давності необхідно визначити момент початку строку і його закінчення.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Строк давності щодо триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або поза волею особи (наприклад, з дня явки її із зізнанням, затримання тощо), а щодо продовжуваних злочинів із дня вчинення останнього тотожного діяння з тих, що об`єднані єдиним злочинним наміром і складають продовжуваний злочин. При попередній злочинній діяльності перебіг строків давності обчислюється з дня, коли були припинені або не вдалися підготовчі дії чи злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі винного.
За співучасті у злочині строк давності обчислюється з дня, коли була завершена роль, що виконував певний співучасник, а не день вчинення злочину виконавцем.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Відповідно ч. 4 ст. 49 КК України (в редакції 2001 року) та ч. 4 ст. 48 КК України ( в редакції 1960 року) передбачено необов`язковий (факультативний) вид звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Якщо санкція статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин, містить покарання у виді довічного позбавлення волі або смертної кари відповідно до редакції ст. 48 КК України, яка діяла на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, закон надає право судам або застосувати давність і звільнити особу від кримінальної відповідальності чи покарання за вчинений нею особливо тяжкий злочин у зв`язку із закінченням строків давності, або ж постановити щодо особи вирок.
За ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.
Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч.1 ст.49 КК Україи. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк 15 років спливає далі, незалежно від ухилення, тому, доводи прокурора щодо преривання строків розшуком обвинуваченого ОСОБА_8 неспроможні.
На момент розгляду справи минули строки давності притягнення ОСОБА_8 . До кримінальної відповідальності 15 років з моменту вчинення нового злочину 30.08.2000 року, тому колегія вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити і закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності
До ОСОБА_8 судом застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На даний час він утримується в Полтавській установі виконання покарань (№23) ,я кий необхідно скасувати.
Керуючись ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України колегія,-
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження задовольнити..
Звільнити ОСОБА_8 , який вчинив злочин, передбачений п. п. а, г ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263 КК України ( в редакції 2001 року від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000072, за обвинуваченням ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч п. п. а, г ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України закрити.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 . з-під варти із залу суду негайно.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області, через Автозаводський районний суд міста Кременчука, протягом 7 діб з дня її проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3