Справа №585/4421/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/172/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року, клопотання ОСОБА_8 , засудженого вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року за ст.ст. 115 ч.2 п.13, 296 ч.3, 122 ч.1, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання було задоволено частково та зараховано останньому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 23 березня 2004 року по 26 березня 2004 року, з 29 квітня 2004 року по 15 лютого 2005 року та з 05 серпня 2013 року по 13 жовтня 2013 року.

Таке рішення суду мотивоване тим, що особа, засуджена до довічного позбавлення волі, відповідно до ст. 87 КК України наділена правом на звернення з клопотанням про її помилування, а самі правила, закріплені у ст.72 КК України, не містять прямої заборони у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання особам, що засуджені до довічного позбавлення волі, а тому, на думку суду, відсутні законні підстави щодо обмеження права засудженого ОСОБА_8 на застосування відносно нього положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням прокурор у кримінальному провадження ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через його незаконність та постановити нову ухвалу, якою засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 відмовити у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки відповідно до ст. 51 КК України серед видів покарання виділено два різні види покарання пов`язаних з позбавленням волі, а саме: позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання), разом з тим, норма ч. 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.

В поданих на апеляційну скаргу прокурора запереченнях засуджений ОСОБА_8 наголошує на її однобічності та вважає її неповною, а наведені прокурором обґрунтування, в частині строковості та безстроковості покарання, вважає надуманими, оскільки головним і єдиним чинником для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання вважає факт позбавлення волі, стверджує, що положення ст. 72 ч.5 КК України застосовуються до всіх засуджених без виключень, а тому просить відмовити прокурору у задоволенні його апеляційної скарги за її безпідставністю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, ОСОБА_6 , який вважав ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які наголошували на законності і справедливості судового рішення та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, елементом якого, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року за ст.ст. 115 ч.2 п.13, 296 ч.3, 122 ч.1, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах до якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 51 КК України встановлено перелік покарань, найсуворішими з яких є позбавлення волі на певний строк (п. 11 ч. 1) та довічне позбавлення волі (п. 12 ч.1). Зміст цих покарань розкривається також в різних статтях, а саме в ст. 63 КК України (позбавлення волі на певний строк) та ст. 64 КК України (довічне позбавлення волі). Так само законодавець відокремлює правила щодо призначення довічного позбавлення волі безпосередньо вказуючи на цей вид покарання у диспозиціях статей Загальної частини КК України. Водночас, довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, інакше п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України був би останнім та мав би зміст «позбавлення волі», і ст. 63 КК України з відповідною назвою містили б вказівку на різновиди цього покарання.

З огляду на це, вжите у ч. 5 ст. 72 КК України формулювання «позбавлення волі» слід тлумачити буквально, не поширюючи дію цієї статті на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при застосуванні до особи засудженої до довічного позбавлення волі ч.5 ст.72 КК України, допущено порушення, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та яке відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України виступає підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, ухвала суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню та постановленню нового судового рішення , яким відмовити засудженому ОСОБА_8 в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.