Справа № 344/5939/17
Провадження № 11-сс/779/123/2017
Категорія ст. 181КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11 травня 2017 року, за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11 травня 2017 року застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування з усіма свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Як зазначено в ухвалі, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що упродовж квітня 2017 року, перебуваючи на посаді завідуючого відділенням інвазивних методів діагностики та лікування Івано-Франківської ОКЛ Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА, вимагав неправомірну вигоду від ОСОБА_9 за надання медичної допомоги проведення операції із видалення жовчного міхура, а також надання виписки про проходження лікування її матір`ю ОСОБА_10 та 24.04.2017 року у своєму службовому кабінеті, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 4100 гривень за надання медичної допомоги та надання виписки про проходження лікування її матір`ю ОСОБА_10 .

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом вручення та огляду грошових коштів, протоколом огляду місця події, під час проведення якого вилучено предмет неправомірної вигоди та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

Також прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи неминучість покарання, може залишити місце проживання, виїхати за межі державного кордону України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, будучи службовою особою, може знищувати та приховувати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Крім того, в судовому засіданні прокурором доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування такого заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В апеляційній скарзі з доповненням та уточненням захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зазначає, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.

Захисник покликається також на те, що, розглядаючи клопотання слідчого, належним чином не було з`ясовано, чи є підозра у вчиненні особою злочину обгрунтованою, тобто чи були в розпорядженні слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою, а також чи правильною є кримінально-правова кваліфікація неправомірних дій ОСОБА_11 .

При цьому вказує, що слідчий та прокурор не надали слідчому судді матеріалів провадження, їх не було оглянуто, а тому слідчий суддя не переконався в обгрунтованості підозри.

Тому вважає, що відсутня обґрунтована підозра саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Зазначає, що слідчим суддею при цьому не було враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме пункту 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, рішення у справі «Манчіні проти Італії», № 44955/98, від 02 серпня 2001 року, позицію ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», 12244/86, 12245/86. 12383/86, від 30 серпня 1990 року, а також позицій щодо кваліфікації неправомірної вигоди, викладену у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» та Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 5 вересня 2013 року.

Вказує на те, що слідчим суддею не досліджено та не враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність в нього родини та утриманців, а також покликається на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи у вигляді застави у розмірі в межах 70 000 гривень, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_6 і підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора про залишення ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею у повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 176, 177, 181, 184, 194 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою для застосування такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є обґрунтована підозра у вчиненні ним саме злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом вручення та огляду грошових коштів, протоколом огляду місця події, під час проведення якого вилучено предмет неправомірної вигоди, та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

05 травня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчим суддею належним чином мотивовано наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого корупційного злочину з посиланням на матеріали кримінального провадження, а в засіданні апеляційного суду за результатами вивчення матеріалів провадження встановлено, що така обґрунтованість підозри відповідає практиці ЄСПЛ, в тому числі позиціям Європейського суду з цього питання, висловлених у рішеннях Нечипорук і Йонкало проти України та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», на які покликається захисник в апеляційній скарзі.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини. При цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також обґрунтовано послався на те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України та відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховано й обставини, передбачені ст.178 КПК України, на які покликається захисник в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді справи та матеріалами клопотання слідчого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти спробам підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Підстав для задоволення скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11 травня 2017 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4