Справа № 577/36/17
Провадження № 1-в/577/89/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" травня 2017 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника Сумського СІЗО ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_6 про зарахування в строк відбування покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року строку попереднього ув`язнення з 30 квітня 2016 року до 12 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, уточнивши його в подальшому (а.с. 89), про зарахування в строк відбування ним покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строку його попереднього ув`язнення з 30 квітня 2016 року до 2 серпня 2016 року, коли він знаходився у приміщенні камерного типу державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)», з 2 серпня 2016 року до 2 жовтня 2016 року, коли він утримувався у Сумському слідчому ізоляторі, та з 2 жовтня 2016 року до 12 грудня 2016 року, коли його утримували у приміщення камерного типу державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав та прохає його задовольнити. Пояснив, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2016 року він був засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців та відбував покарання у державній установі «Конотопський виправний центр (№ 130)». Проте під час відбування покарання у виді обмеження він скоїв новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України. Після скоєння вказаного злочину він був затриманий 30 квітня 2016 року працівниками державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)» та поміщений до приміщення камерного типу, де утримувався до 2 серпня 2016 року, коли відносно нього Конотопським міськрайонним судом Сумської області був винесений вирок та він був засуджений до покарання у виді позбавлення волі. За вказаним вироком суду він був взятий під варту у залі суду. У своєму вироку Конотопський міськрайонний суд Сумської області вказав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний йому на строк до 1 жовтня 2016 року. З 2 серпня 2016 року до 2 жовтня 2016 року він утримувався в Сумському слідчому ізоляторі. Проте 2 жовтня 2016 року, так як строк його перебування під вартою закінчився, то він знову був направлений до державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)», де поміщений до приміщення камерного типу, в якому утримувався до 12 грудня 2016 року - до набрання вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року законної сили. Вказані періоди мають бути зараховані у строк відбування ним покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України. З вказаним клопотанням він звернувся саме до Конотопського міськрайонного суду Сумської області, так як він засуджений вказаним судом і всі питання, пов`язані з виконанням вироку, має вирішувати саме цей суд.

Захисник ОСОБА_4 клопотання ОСОБА_6 підтримує частково, та вважає, що у строк відбування ОСОБА_6 покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України має бути зарахований період з 2 серпня 2016 року до 1 жовтня 2016 року.

Прокурор проти задоволення клопотання ОСОБА_6 заперечує, вважає, що Конотопський міськрайонний суд Сумської області не має права розглядати заяву ОСОБА_6 , який засуджений до покарання у виді позбавлення волі, про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, оскільки вказане клопотання, відповідно до вимог КПК України, має розглядатися судом за місцем відбування ОСОБА_6 покарання.

Представник Сумського слідчого ізолятору ОСОБА_5 при вирішенні клопотання ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 577/3022/16-к та матеріли кримінального провадження № 0000866 від 27 квітня 2016 року, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 390, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці. ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та його взяли під варту в залі суду. Визначено, що перебування під вартою ОСОБА_6 встановлене до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 1 жовтня 2016 року (а.с. 11).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 листопада 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року, який ухвалений відносно нього, було закрите у зв`язку з відмовою ОСОБА_6 від апеляційної скарги (а. 61 справи № 577/3022/16-к).

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року набрав законної сили 17 листопада 2016 року (а. 61, 69 справи № 577/3022/16-к).

На даний час ОСОБА_6 утримується у Сумському слідчому ізоляторі на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми (а.с. 1).

ОСОБА_6 прохає зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст.72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи те, що Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, «Верітас проти України» від 13 листопада 2008 року, «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд», встановлений законом, поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, враховуючи вимоги ст. ст. 537, 539 КПК України та положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», суд приходить висновку, що вирішення питань щодо застосування вказаного Закону після набрання вироком законної сили віднесено до компетенції судів, в межах територіальної юрисдикції яких засуджений відбуває покарання.

Така ж правова позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2016 року (вих. № 223-20/0/4-16) щодо застосування окремих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ.

Зокрема, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вищевказану листі роз`яснено, що беручи до уваги, що у п. 3 розд. ІІ Прикінцеві положення визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок, з огляду на системний аналіз положень ст. ст. 537, 539 КПК України в частині віднесення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Суд, який ухвалював вирок (п. 3 розд. ІІ Прикінцеві положення) застосовує Закон України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили.

Обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 був ухвалений Конотопським міськрайонним судом Сумської області 2 серпня 2016 року та набрав законної сили 17 листопада 2016 року.

Таким чином, питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з клопотанням про вирішення якого звернувся засуджений ОСОБА_6 , не відноситься до компетенції Конотопського міськрайонного суду Сумської області, а підлягає розгляду судом в межах територіальної юрисдикції засуджений відбуває покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування в строк відбування покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року строку попереднього ув`язнення з 30 квітня 2016 року до 12 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Конотопським міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання ухвали суду.

СуддяОСОБА_1