Справа № 396/1645/16-к
Провадження № 1-кп/396/17/17
21.02.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, вдівця, працюючого автогрейдеристом в філії «Новоукраїнський автодор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , малолітніх дітей, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -
ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
16.05.2016, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , порушивши вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...), та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта № 1759 від 23.05.16, (2,38 г/дм3), керував автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому на задньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_6 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,72 г/дм3), рухався в світлу пору доби по ґрунтовій дорозі по вул. Іщенка в с. Новоподимка Новоукраїнського району Кіровоградської області, в напрямку с. Фурманівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. Ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушивши вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, під час руху по ґрунтовій дорозі, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частині з подальшим частковим падінням автомобіля в яму, від чого виникла розгерметизація паливної системи та в подальшому автомобіль загорівся й повністю згорів на місці.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 464 від 24.05.2016 року, при дослідженні трупу ОСОБА_6 виявлено виражене обвугленя в результаті впливу термічного фактора, що в даному випадку призвели до його смерті. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не встановлено.
Крім того, ОСОБА_3 вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка, перебуває в небезпечному для життя стані, коли він ( ОСОБА_3 ) сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за наступних обставин.
16.05.2016, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , порушивши вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння..,), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта № 1759 від 23.05.16, (2,38 г/дм3), керував автомобілем ВАЗ - 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому на задньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_6 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння ( 1,72 г/дм3), рухався в світлу пору доби по ґрунтовій дорозі по вул. Іщенка в с. Новоподимка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, в напрямку с. Фурманівка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. Ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров 'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, під час руху по ґрунтовій дорозі, допустив виїзд автомобіля за межі проїзній частині з подальшим частковим падінням автомобіля в яму.
В результаті падіння автомобіля в яму виникла розгерметизація паливної системи та в подальшому автомобіль загорівся, проте, ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, залишивши потерпілого в небезпеці, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (б, г, ґ, д, е) ПДР (п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування, слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред 'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо- транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об 'їзд місця пригоди).
ОСОБА_3 достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху та допущення виїзду автомобіля за межі проїзної частини з подальшим частковим падінням автомобіля в яму, поставив пасажира ОСОБА_6 в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти йому, завідомо залишив потерпілого без допомоги в салоні автомобіля, не переконавшись про його стан здоров`я.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 464 від 24.05.2016, при дослідженні трупу, останнього, виявлено виражене обвугленя в результаті впливу термічного фактора, що в даному випадку призвели до його смерті. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не встановлено.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , суду пояснив, що свою провину в інкримінованих йому злочинах не визнає в повному обсязі. Зазначив, що 16.05.2016 року після робочого часу ОСОБА_11 попросив підвезти його та ОСОБА_12 додому, останній проживав в с. Олександрівка. Вони мали приязні, дружні стосунки, та ОСОБА_11 попросив у нього позичити гроші, на що він погодився. Вони, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та він, їдучи в автомобілі, яким він керував по довіреності, придбавши його приблизно 9 років тому у ОСОБА_14 , заїхали по дорозі слідування до магазину в с. Звірово, купили пляшку горілки, апельсини, випили, однак, він алкоголь не вживав. Відвізши ОСОБА_15 додому, ОСОБА_11 запропонував йому поїхати на рибалку половити раків, так як знарядь для риболовлі в них не було, на що він погодився. На виїзді із села Подимка покриття дороги було сухе, була грунтова дорога, ясно, жодних перешкод не було, автомобіль був у технічно справному стані, оскільки він уважно за цим слідкував, йому раптово стало погано, запаморочилось в голові та він втратив свідомість, нічого не пам`ятає, і, прийшовши до тями, побачив, що він знаходився в 5-10 метрах від авто, останнє, згоріло, а навколо багато людей. Його відливали водою якісь люди, та хтось з них, точно непам`ятає хто, запропонував йому випити горілки аби зняти стрес, на що він погодився. Скільки випив не пам`ятає. Зазначив, що не бачив як горів автомобіль. Повідомив, що не знає в чому причина аварії, оскільки взагалі нічого не пам`ятає та незнає. Йому вже пізніше сказали, що машина згоріла і там була людина, яка сгоріла.
Одночасно зазначив, що в аварії винні обоє, якщо винен він, то просить пробачення у потерпілих. Цивільний позов не визнає в повному обсязі, та просив в його задоволенні відмовити, оскільки не винен. Просив суворо не карати та не позбавляти його волі, оскільки нещодавно померла його дружина, яка хворіла раком, має незадовільний стан здоров`я та на його утриманні перебуває донька, яка ніде не працює та малолітня онука.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 був його рідним батьком. Того дня, ввечері він подзвонив батьку та останній повідомив, що прийде додому. О 18-00 год. він повторно йому телефонував, однак, телефон був ввимкнений. Вранці йому зателефонували та сказали, що батька вже немає. Зазначив, що до сьогодні будь-яка шкода обвинуваченим потерпілим не відшкодована, Обвинувачений їх ігнорує. Просив задовольнити цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, оскільки, він поніс надмірні моральні страждання, в зв`язку із втратою батька, тривалий час не спав, звертався до лікарні, в зв`язку із поганим самопочуттям. Залишився наразі без підтримки батька. В частині відшкодування матеріальної шкоди в ході розгляду справи просив залишити без розгляду. Зазначив, що не вибачає обвинуваченого та наполягав на мірі покарання, яка пов`язана із позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_11 був її рідним сином. З обвинуваченим особисто незнайома, він не є їх родичем, стороння людина. Син їй розповідав, що товаришує з ОСОБА_16 та, що останній вживає алкогольні напої. Того дня, син сказав їй, що затримається, оскільки буде святкувати чиєсь день народження. Вранці її невістка сказала, що сталась аварія та ОСОБА_17 помер. Хоронили сина за спільні кошти, за місцем роботи дали трохи коштів, купили труну. Обвинувачений не відшкодував жодні витрати та не звертався до потерпілих, пропонуючи допомогу. Цивільний позов підтримує в частині стягнення коштів на відшкодування моральних страждань, в частині матеріальної шкоди не заперечувала проти залишення без розгляду. Крім того, вказала, що наполягає на позбавленні волі обвинуваченого та не вибачає обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_11 був їй чоловіком. З обвинуваченим не знайома. 16.05.2016 року чоловік пішов на роботу. О 17-30 год. вона йому телефонувала, однак, з ним не було зв`язку. О 23-30 год. того ж дня прийшов знайомий та сказав, що треба дзвонити в міліцію, бо з ОСОБА_17 трапилась біда. Матері до ранку нічого не казали, так як турбувались за її стан. Хоронили всі разом. Зазначила, що за чоловіком була як за кам`яною стіною, оскільки не працювала та поралась по господарству. Він був доброю людиною, та фактично єдиним годувальником. Просила задовольнити цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі та не заперечувала в ході розгляду справи про залишення позову в частині стягнення матеріальної шкоди без розгляду.
Незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України підтверджена наступним.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що 16.05.2016 року йому зателефонував брат ОСОБА_19 та попросив викликати міліцію, оскільки, згоріла машина жигуль зеленого кольору. Додав, що згоріли люди. Він викликав міліцію. Брат більше йому нічого не повідомив.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що 16.05.2016 року о 16-30 год. він перебував у себе вдома на пасіці. Їхав на автомобілі його знайомий ОСОБА_21 . Зупинившись, останній, попросив у нього цигарки. Він дав. Не знає чи був ОСОБА_21 п`яний під час бесіди, а він того дня трохи вживав пива. Через 15 хвилин, він побачив дим заввишки 4 метри. Вибігши зі свого двору, він побачив, що за тридцять метрів горить машина зеленого кольору, вікон вже не було. Машина була за 1,5-2 метри від насипної дороги. Зовні кузов був цілим. Зателефонував до пожежних, потім до свого брата, а той викликав міліцію. Через хвилин сорок приїхала пожежна машина та міліція. Сам він був на місці приблизно три години. Міліціонер знайшов ОСОБА_3 за 10-15 метрів ліворуч від дверей машини. Він приніс води аби облити ОСОБА_22 . Після пригоди, він особисто з ОСОБА_23 не розмовляв. Повідомив, що автомобіль не тушили, так як він повністю згорів. Зазначив, що нічого негативного про ОСОБА_3 не чув, останній трудяга.
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що вона працює підприємцем та продавцем в магазині в с. Звірово. З обвинуваченим колись разом працювали. Того дня, приблизно о 14-00 год. до неї в магазин приїхав ОСОБА_21 , ОСОБА_13 та чоловік, який потім згорів. Придбавши пляшку горілки, апельсиновий живчик та стаканчики, вони за столом вживали втрьох, однак, особисто хто, що і скільки пив не бачила. До цього вони вже були випивші, оскільки, вона відчула різкий алкогольний запах. Зазначила, що на її переконання ОСОБА_21 також був випившим. Недовго побувши, вони пішли. Оскільки ОСОБА_13 був дуже випившим, йому допомогли вийти. Згодом, ОСОБА_21 повернувся та придбав ще пляшку горілки. Повідомила, що знає ОСОБА_3 як спокійного, доброзичливого чоловіка, чула, що він зовсім не вживав алкогольні напої та сварок між нею та ОСОБА_25 ніколи не було.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим разом працюють. 16.05.2016 року під кінець робочого дня він був тверезим. До нього підійшов ОСОБА_11 та запропонував підвезти додому. Вони сіли до ОСОБА_3 в машину зеленого кольору та поїхали. ОСОБА_21 впевнено керував та їхав не більше 20-30 км/год. В с. Звірово в магазині купили пляшку горілки, об`єм якої не пам`ятає, та водичку. Пили всі втрьох з пластикових стаканів. Потім, вийшовши з магазину, його завезли додому, та ОСОБА_27 сказав, що поїде до племінниці. Зазначив, що обвинувачений є доброю людиною, не агресивний та завжди всім допомагав.
Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що 16.05.2016 року він із ОСОБА_29 виїхали в с. Новоподимка за повідомленням про те, що горить автомобіль і там є люди. Приїхавши на місце через приблизно сорок хвилин, виявили автомобіль ВАЗ 2101 без кольору, який був вщент згорівшим, але трохи вогню ще було. Спочатку нікого біля авто не побачили. Викликали слідчого та охороняли місце пригоди. Через 5-7 метрів від авто виявили людину без тями. Це був ОСОБА_21 , який лежав без свідомості. Ствердно зазначити, чи була ця особа без свідомості чи міцно спав, свідок не зміг. Поруч з місцем події було подвір`я, господар якого у відрі приніс води. Він облив ОСОБА_3 водою та, останній, прийшов до тями, однак, пояснити нічого не міг. Всі процесуальні документи складав слідчий. На даний час він не пам`ятає чи були у ОСОБА_30 ознаки алкогольного сп`яніння, але останній мав невнятну мову, однак, вів себе спокійно, не кричав. До прибуття співробітників поліції, ОСОБА_21 був постійно в полі його зору, сидів поруч з авто на відстані 5-7 метрів, нікуди не тікав. Окрім, особи, яка принесла води та них з ОСОБА_31 , біля ОСОБА_23 нікого не було, жодних алкогольних напоїв вони йому не пропонували та у відрі, яким було облито ОСОБА_3 , була вода. Зазначив, що після прибуття, співробітників поліції, сторонніх осіб не було.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що станом на 16.05.2016 року працював старшим інспектором Новоукраїнського ВДАІ. Вони разом із ОСОБА_32 виїхали до с. Новоподимка за викликом. Приїхавши приблизно о 16-17 годині дня, побачили авто, яке згоріло, стояло в ямі та в ньому був труп. Транспортний засіб був без видимих зовнішніх деформацій. Побачили ОСОБА_30 , який перебував в непритомному стані або спав, точно йому невідомо. Господар подвір`я, яке знаходилось поруч із пригодою приніс відро з водою, яка не мала запаху алкогольних напоїв. Троянський трохи відлив ОСОБА_23 . Останній, прийшов до тями. Мав незрозумілий стан та казав, що авто згоріло. Нічого більше не пояснював, мовчав, був засмучений та шокований. Приїхали слідчі, його опитували, як йому відомо, офіційно не затримували та кайданки не одягали. До прибуття слідчих, на місці пригоди був обвинувачений, особа, яка принесла води та вони з Троянським, інших сторонніх осіб не було. Зазначив, що після прибуття співробітників поліції, яких він знає особисто, інших сторонніх осіб також не було. Крім того, пояснив, що він не є пожежотехнік, а за фахом юрист, однак, на його думку, горіння розпочалось з передньої частини автомобіля.
Крім показань свідків, судом були вивчені та досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, які повністю доводять його винуватість, а саме:
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з невід`ємними додатками схемою та фото таблицями від 16.05.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що в світлу пори доби 16.05.2016 року по грунтовій сухій дорозі по вул.. Іщенка в с. Новоподимка Новоукраїнського району Кіровоградської області відбувся виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини та автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 згорів повністю, були виявлені пошкодження переднього правого крила, переднього бамперу, на задньому пасажирському сидінні був виявлений труп, який згорів;
- протокол огляду місця події від 16.05.2016 року, відповідно до якого, було встановлено, що 16.05.2016 року о 20-5- год. місцем огляду була грунтова дорога між населеними пунктами с. Новоподимка - с. Фурманівка Новоукраїнського району. Біля домоволодіння по АДРЕСА_2 було виявлено автомобіль марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль знаходився на узбіччі в ямі в напрямку населеного пункту с. Фурманівка Новоукарїнського району. Ліва сторона дверей водія відчинена. З даного автомобіля з усіх сторін проходив дим. На момент огляду автомобіля виявлено на задньому сидінні обгорілий труп. Даний труп знаходився в положенні на правому боку, де обидві ноги трохи зігнуті під себе. На момент огляду будь-яких інших речей на даному трупі не виявлено;
- акт про пожежу від 16.05.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що 16.05.2016 року підрозділ МНС України в Новоукраїнському районі було повідомлено черговим Новоукраїнського ВП ГУ НП України про пожежу автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначений транспортний засіб згорів. Ймовірною причиною пожежі була розгерметизація паливної системи, внаслідок ДТП. За місцем ДТП було виявлено труп ОСОБА_6 ;
- довідка Новоукраїнського районного відділу УДСНС України в Кіровоградській області № 27-47/81 від 04.07.2016 року, відповідно до якої було встановлено, що 16.05.2016 року виникла пожежа в автомобілі ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_33 , за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район насипна дорога між с. Новомиколаївка та с. Новоподимка. Пожежа виникла внаслідок ДТП. На місці ДТП було виявлено труп громадянина ОСОБА_6 ;
- висновок судової інженерно-транспортної експертизи № 151 від 23.06.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що оглядом рульового керування, гальмової системи та ходової частини автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , було встановлено, що в результаті виникнення загорання, вогнем було знищено усі горючі елементи (гума, полімерні матеріали та лакофарбове покриття), та від дії високої температури зазнали деформації металеві деталі конструкції автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 , а тому надати відповідь на питання, що були винесені слідчим про призначення інженерно-транспортної експертизи не представилось можливим;
- висновок судово-медичної експертизи № 464 від 24.05.2016 року, відповідно до якої було встановлено, що при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень, окрім, обвуглення в результаті дії термічного фактора, не виявлено. Причина смерті ОСОБА_6 не встановлена, в зв`язку із обвугленням трупу. При судово-токсилогічній експертизі в крові трупу ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт 1,72 г/дм3, що у живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння;
- висновок експертизи № 1725 від 23.05.2016 року, згідно якої було встановлено, що в дистиляті від трупа гр.. ОСОБА_6 , 1965 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості 1,72 г/дм3, та не виявлено: метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти;
- висновок судово-медичної експертизи № 1759 від 23.05.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що в крові гр.. ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 2,38 г/дм3 та не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти;
- висновок судово-медичної експертизи № 786 від 23.05.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що виявлена кількість етилового спирту в крові 2,38 г/дм3, згідно методичним рекомендаціям «Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем» Київ, 2004 р., відноситься до середнього ступеню алкогольного сп`яніння;
- висновок спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 297 від 15.09.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 алкогольною залежністю не страждає, лікування не потребує;
- висновок судово-психіатричної експертизи № 436 від 23.09.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_3 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує;
- висновок судово-інженерно-транспортної експертизи № 343 від 09.09.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що водій ВАЗ-2101 ОСОБА_3 , в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Суд приходить до висновку, що безпосередньо досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними, повністю узгоджуються між собою, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права за збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно відстоювати свої правові позиції.
Разом з тим, сторона захисту в ході розгляду справи не заявляла клопотань, зокрема, в частині визнання доказів сторони обвинувачення з тих чи інших підстав неналежними або недопустимими, а також в частині проведення додаткових або комісійних експертиз з посиланням на їх об`єктивну необхідність.
Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що висновки експертиз по справі є необ`єктивними та такими, що не встановлюють наявність винуватості саме ОСОБА_3 , так як проведені без всіх правдивих вихідних даних, на підставі первинних документів, які містять явні помилки, оскільки, в ході розгляду справи стороною захисту не було надано суду жодних доказів, зокрема, висновків спеціалістів, які б спростовували висновки експертиз, які досліджені судом та містяться в матеріалах справи, та давали суду підставу мати сумнів в їх належності та допустимості.
Не знайшли свого підтвердженні і доводи сторони захисту про те, що органами поліції не вжито заходів щодо оперативного фіксування обстановки та обставин на місці, оскільки, зокрема, свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_35 суду пояснили, що після виявлення в машині трупу одразу викликали відповідних співробітників поліції, не відлучались від місця події до їх прибуття, а після прибуття останніх були складені процесуальні документи, які надані стороною обвинувачення та досліджені в ході судового розгляду.
Доводи сторони захисту про те, що встановити керованість автомобіля до події, його несправності, а відтак і надання достовірно встановлених вихідних даних для проведення експертизи, що в свою чергу вплинуло на об`єктивність висновку експертизи, суд до уваги не приймає, оскільки, обвинувачений в ході розгляду справи пояснив, що завжди слідкував за своїм транспортним засобом та останній, до аварії, був в технічно справному стані.
Твердження сторони захисту про те, що склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України в діях ОСОБА_3 відсутній, а також відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, а тому, останнього, слід виправдати, судом до уваги не приймаються, оскільки такі посилання повністю спростовуються зібраними та дослідженими доказами по справі в їх сукупності, зокрема, висновком експертизи, відповідно до якого водій мав діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України та виконання ним цих вимог була б єдиною умовою, яка забезпечила б безпеку і запобігання ДТП у ситуації, що склалась.
Крім того, посилання обвинуваченого на те, що йому раптово стало погано, запаморочилось в голові, він втратив свідомість та нічого не пам`ятає, а також твердження захисника, що відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки обвинувачений з місця події не тікав, був знайдений в непритомному стані, без свідомості, неподалік машини та фактично надати допомоги ОСОБА_36 обвинувачений змоги не мав, а тому його слід виправдати, суд відкидає, оскільки, ці твердження повністю спростовуються зібраними по справі доказами в їх сукупності, а також тим, що сам обвинувачений, відчувши небезпеку для себе, зміг вийти з автомобіля та відійти на безпечну для себе відстань, залишивши пасажира, з яким їхав разом та який також перебував в небезпечному для життя стані, без будь-якої допомоги.
Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений був в непритомному стані, втративши свідомість, не знайшли свого достовірного підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, свідки захисту працівники ДАІ в ході розгляду справи зазначили, що знайшли обвинуваченого в нерухомому стані на землі за 5-10 метрів від машини, яка згоріла, однак ствердно вказати чи був він без свідомості, чи міцно спав з огляду на стан сп`яніння, в ході розгляду не змогли. Крім того, судом було встановлено, що до медичних установ обвинувачений раніше в зв`язку із запамороченнями, втратою свідомості за станом здоров`я, не звертався, не є інвалідом та вцілому фізично здоровою людиною та доказів зворотному стороною захисту суду надано не було.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є покази свідків, потерпілих, досліджені судом документи, протоколи огляду, висновки експертів, які узгоджуються між собою, є логічними та достовірними.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, які узгоджуються між собою, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими, доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом в повному обсязі, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Суд вважає, що наведена кваліфікація є вірною, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» про те, що порушення особою правил дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статтей 286 чи 415 КК України та відповідною частиною ст. 135 цього Кодексу.
Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоро`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема ст. 135 КК України встановлює кримінальну відповідальність за завідоме залишення особи.
Суспільна небезпечність цього злочину полягає у тому, що особа, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, через яку особа опинилась в такому стані.
Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що обвинувачений, поставивши ОСОБА_37 в небезпечний для життя стан, своєю бездіяльністю не надав останньому допомогу. Суд не приймає доводи захисту, що обвинувачений не міг надати допомогу потерпілому, в зв`язку з тим, що втратив свідомість, оскільки сам обвинувачений, відчувши для себе небезпеку залишив транспортний засіб та відійшов від нього, однак, допомогу пасажиру, який перебував в небезпечному для життя стані, не надав. При чому суд зважає на те, що мотив у обвинуваченого міг бути різним, однак, на кваліфікацію він не впливає
Суд вважає встановленим та доведеним, що ОСОБА_3 достовірно знав про небезпеку, в зв`язку із загоранням машини, для себе, а відтак і для потерпілого, і що ця небезпека загрожує як його життю, так і життю потерпілого, однак, для збереження свого життя вийшов із палаючого автомобіля, відійшов від нього, залишивши потерпілого в салоні без будь-якої допомоги.
Моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, і для кваліфікації злочину немає значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи.
Крім того, обвинуваченим та його захисником в ході розгляду справи не визнавався факт вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, доводи сторони захисту щодо відсутності обтяжуючої обставини, а саме -вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, ретельно були перевірені судом та не знайшли свого підтвердження.
Так, з показів свідка обвинувачення ОСОБА_24 було встановлено, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_38 та ОСОБА_39 приїхали до неї в магазин випившими, купили пляшку горілку та розпивали її за столиком. Крім того, свідок ОСОБА_40 показав, що в магазині вони випивали втрьох.
Свідки захисту ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , не підтвердили посилання обвинуваченого на те, що він вжив алкоголь вже після аварії, вказавши, що на місці пригоди, окрім співробітників поліції та особи, яка принесла води у відрі, інших осіб не було, та алкогольні напої обвинуваченому зазначені особи не давали.
З огляду на викладене, твердження сторони захисту та обвинуваченого, що до ДТП, останній алкогольні напої не вживав, був цілком тверезим, а випив лише після аварії з метою зняття стресу, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження повністю спростовуються зібраними по справі доказами в їх сукупності, зокрема, показами наведених свідків, які суд визнає логічними, послідовними та такими, що доводять обставину перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння саме до вчинення ДТП.
Суд не приймає до уваги також твердження сторони захисту про те, що висновок експерта № 786 від 23.05.2016 року є нелогічним та таким, що не доводить стан обвинуваченого, оскільки, аварія відбулась о 19-00 год. 16.05.2016 року, а кров на дослідження у ОСОБА_3 була відібрана лише 17.05.2016 року, оскільки, відповідно до протоколу огляду місця ДТП - огляд було закінчено 16.05.2016 року о 23-50 год., а тому є логічним, що відбір крові у обвинуваченого вже було здійснено 17.05.1016 року. Також ці твердження захисника спростовуються показами самого обвинуваченого, який показав, що у нього відбирали кров після пригоди, на що він дав свою згоду.
Крім того, суд вважає належним та допустимим доказом висновок експерта № 786 від 23.05.2016 року, який в сукупності з іншими доказами, зокрема, показами свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , в повному обсязі доводить вчинення обвинуваченим злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Повне невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також заперечення перебування в стані алкогольного сп`яніння до моменту аварії, а також надання, в зв`язку з цим показань, суд розцінює як спосіб захисту та бажання уникнути від кримінальної відповідальності за вчинені злочини.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин (ст. 286 ч.2 КК України) та злочин невеликої тяжкості (ст. 135 ч. 1 КК України).
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що за місцем проживання та роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно, вдівець, на утриманні малолітніх дітей, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, проживає разом із повнолітньою донькою, яка не працює та малолітньою онукою, офіційно працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, не є інвалідом, є фізично здоровою особою.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України та за ч. 1 ст. 135 КК України слід призначити у межах санкцій даних статей у виді позбавлення волі.
Суд, із врахуванням характеру діянь, ступеня вини, мотивів і мети злочинів, обставин, що безпосередньо пов`язані з вчиненням злочинів, та характеризують поведінку останнього після вчинення злочинів, а саме те, що після вчинення правопорушень обвинувачений не вжив заходів до відшкодування спричиненої потерпілим матеріальної та моральної шкоди, зобов`язань відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі на себе не взяв, відношення обвинуваченого до скоєного, який свою провину не визнав в повному обсязі, шкодує про вчинене, однак вбачає вину і особи, яка загинула, суд вважає, що обвинуваченому слід відбути покарання реально, оскільки підстави для застосування положень ст.ст. 75, 69 КК України відсутні.
Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавлення права на керування транспортними засобами, зважаючи на тяжкі наслідки, які настали внаслідок порушення обвинуваченим вимог ПДР України, та з метою недопущення вчинення ним у майбутньому подібних правопорушень.
Враховуючи положення ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В частині пред`явленого по справі цивільного позову суд приходить до наступного.
Потерпілі в судовому засіданні підтримали свого представника, та інші учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, зважаючи на положення цивільно-процесуального закону, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.
В частині цивільного позову потерпілих до обвинуваченого про стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд, вислухавши пояснення потерпілих, їх представника, обвинуваченого, інших сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що він підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи, що в судовому засіданні доведено вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, суд вважає, що вчиненням даних кримінальних правопорушень обвинуваченим беззаперечно спричинено моральну шкоду потерпілим, яка пов`язана із втратою близької рідної людини.
Разом з тим, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 300000 грн. підлягає задоволенню частково.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих, суд враховує ступінь морального болю, характер і тривалість страждань потерпілих, істотність вимушених змін в життєвих стосунках потерпілих, порушення нормального способу життя, порушення звичних умов життя та втрати життєвих зв`язків, які також викликають душевні переживання у потерпілих.
Представник потерпілих просив суд стягнути з обвинуваченого понесені потерпілими судові витрати на правову допомогу в даному кримінальному провадженні в сумі 5000 грн., на підтвердження чого подав необхідні документи.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілих підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які становлять 1495 грн. 32 коп., у зв`язку з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
На стадії досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, визначення судом покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на клопотання прокурора, думку потерпілих, а також з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 (три) роки,
за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш судовим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 (три) роки.
До набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши, останнього, під варту негайно із зали суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили та зарахувати у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 09-20 год. 21.02.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, - залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частинах процесуальні витрати на правову допомогуна загальну суму 5000 (п`ять тисяч) грн.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_43 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 1495 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) грн. 32 коп.
Речовий доказ, після вступу вироку в закону силу, - автомобіль ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути власнику або користувачу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1