Єдиний унікальний номер 235/2797/16-к
Номер провадження 11-кп/775/68/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11травня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції з Красноармійським міськрайонним судом Донецької області апеляційну скаргу прокурора Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2016р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Покровську Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2016р. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки.

Обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 30.01.2016р. близько 20:15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу сходів на четвертому поверсі готелю «Дружба» у м. Покровську, вул. Свердлова, б. 149, Донецької області де він винаймав кімнату на добу. У цей час повзнього по сходах на п`ятий поверх готелю проходив раніше не знайомий йому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно мешкає в готелі. Побачивши у ОСОБА_10 сумку, ОСОБА_8 припустив, що в ній знаходяться грошові кошти та матеріальні цінності, та діючи з корисливих мотивів вирішив заволодіти вказаним чужим майном. З метою реалізації свог озлочинного наміру, ОСОБА_8 пішов за ОСОБА_10 та піднявся за ним на п`ятий поверх готелю.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , знаходячись в коридорі п`ятого поверху готелю «Дружба», біля входу до блоку кімнат № НОМЕР_1 , №579 підбіг до ОСОБА_10 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, навмисно наніс йому не менше одного удару кулаком руки в область обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Після цього, керуючись корисливим мотивом, відкрито, навмисно, викрав у ОСОБА_10 належну йому чоловічу шкіряну сумку вартістю 388 грн. 44 коп., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 2000 грн., бейсболку чоловічу утеплену із тканини вартістю 233 грн. 38 коп., сонцезахисні окуляри в чохлі вартістю 71 грн. 28 коп. та два ключи з біркою від готельного номеру, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, після чого з викраденим майном з місця злочину зник.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рубця на слизовій поверхні верхньої губи зліва в проекції третього зуба верхньої щелепи зліва, який є наслідком загоєння поверхневої забитої рани м`яких тканин, гематоми та забиттям`яких тканин верхньої та нижньої губи зліва, які, як взяті окремо, так і у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та матеріальні збитки у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 2 943 грн. 10 коп.

На зазначений вирок суду прокурором Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 ( далі прокурором) подано апеляційну скаргу, в якій він прохає скасувати вирок суду першої інстанції ( далі суду) в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

В апеляційній скарзі прокурор також:

-зазначає, що судом не враховано, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, а також спосіб його вчинення, а саме із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого;

-вказує, що обвинувачений будучи в силу ст. 89 КК України не судимим відчув можливість безкарно вчиняти інші злочини, що й втілив у дійсність вчинивши умисний злочин проти власності при цьому поставивши під загрозу здоров`я потерпілого;

-зазначає, що поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, спосіб та характер його вчинення вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та не можливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів за умов призначення покарання з випробуванням та вважає, що досягнення зазначених цілей можливе лише у разі призначення покарання у виді реального позбавлення волі;

-вказує, що суд належним чином не обґрунтував в мотивувальній частині вироку висновок про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Про дату час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, проте потерпілий ОСОБА_11 до судового засідання не з`явився надіславши клопотання про розгляд апеляційної скарги прокурора без його участі та зазначив, що апеляційну скаргу прокурора не підтримує та прохає залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та прохав її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та прохали залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Як видно з апеляційної скарги прокурора фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 , за ст. 186 ч.2 КК України не оскаржуються, прокурор не згодний тільки з призначеним обвинуваченому ОСОБА_8 покаранням, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2016р тільки в межах апеляційних вимог.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 , то, на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме судом призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у межах встановлених санкцією ст. 186 ч.2 Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, та на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначено ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, який відноситься до тяжких злочинів проти власності, при цьому враховано індивідуальний її ступінь та надано її оцінка у вироку.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом враховано особу винного, а саме те, що він на момент затримання був офіційно працевлаштований на ДП «ВК Краснолиманська» дільниця ТКДМ вантажником, мав стабільний дохід та постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 19.09.2013р.перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю із шкідливими наслідками, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Також судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання були враховані пом`якшуючі покарання обставини його щире каяття, а також добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому у повному обсязі під час досудового слідства, а також обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому покарання на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувачений, будучи в силу ст. 89 КК України не судимим, відчув можливість безкарно вчиняти інші злочини, що й втілив у дійсність, вчинивши новий умисний злочин проти власності, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 останніх кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України за вчинення яких його було засуджено вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2011р. до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік минуло чотири роки та дев`ять місяців, що на думку колегії суддів свідчить про відсутність відчуття обвинуваченим ОСОБА_8 безкарності при вчиненні нового злочину, що також підтверджується наявністю тільки одного епізоду злочинної діяльності обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, спосіб та характер його вчинення вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів за умов призначення покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів також не є слушними, оскільки після постановлення вироку суду минуло майже десять місяців, за цей час обвинувачений ОСОБА_8 не вчинив жодного злочину, по теперішній час працює вантажником на ділянці ДП «ВК Краснолиманська» ТКДМ, має стійкі соціальні зв`язки, мешкає в багатодітній родині, чим довів, що його виправлення можливе й без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням наведеного вище, а також думки потерпілого, який як і в суді першої інстанції не наполягав на призначенні обвинуваченому реального покарання, та також не підтримав апеляційну скаргу прокурора та прохав залишити вирок суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання та прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, який належним чином вмотивований у вироку суду, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням сприятиме саме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Таким чином рішення суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 , вимог ст. 75 КК України є правильним та справедливим, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.