АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Тепловозоремонтний завод», адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 відкритому ПАТ «Тепловозоремонтний завод» у ПАТ «Мегабанк», в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку, за першим запитом слідчого на час його надання.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Так апелянт посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з наступним: клопотання про арешт майна подано слідчим, який не має повноважень у даному кримінальному провадженні; слідчим суддею під час розгляду клопотання застосовано норми закону, а саме ст.ст. 170-173 КПК України, які втратили чинність; ПАТ «Тепловозоремонтний завод» не відноситься до тих осіб, до яких, у відповідності з вимогами ст. 170 КПК України може застосовуватися такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Також, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна, а копія постановленого судом рішення на його адресу не направлялася.

Учасники провадження, будучи повідомлені належним чином про дату судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія оскаржуваного рішення на адресу останнього не направлялася, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність постановленого судом рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003532 від 18 листопада 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території України функціонує організована злочинна група, до складу якої входять посадові особи Міністерства інфраструктури України та ПАТ «Тепловозоремонтний завод», діяльність якої направлена на розкрадання майна підприємства у сфері транспорту шляхом доведення його до банкрутства.

Згідно доводів клопотання, службові особи ПАТ «Тепловозоремонтний завод», перебуваючи у змові з невстановленими на даний час посадовими особами Міністерства інфраструктури України та іншими невстановленими особами, з метою доведення до банкрутства вказане підприємство, яке перебувало у їх віданні, підробили та у подальшому використали форвардний контракт від 22 грудня 2008 року, який нібито укладено між «ANDATA Limited» та ПАТ «Тепловозоремонтний завод» на невигідних умовах, а саме на закупівлю базового активу загальною вартістю 97 мін. грн.

Відповідно до вказаного договору «ANDATA Limited» випускає безвідкличне зобов`язання передати базовий актив ПАТ «Тепловозоремонтний завод» у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією ціни продажу під час укладення контракту (в момент видачі деривативу).

Крім цього, 22 грудня 2008 року між «ANDATA Limited» (кредитор) та ЗАТ «Внешторг» (поручитель) укладено підробний договір поруки, в якому поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (ПАТ «Тепловозоремонтний завод») його зобов`язань.

Вказані форвардний контракт та договір поруки було підписано громадянином Російської Федерації ОСОБА_7 як керуючим директором фірми «ANDATA Limited». Однак, у подальшому установлено, що на момент укладення вказаних договорів директором «ANDATA Limited» був громадянин Кіпру ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_9 права підпису не мав, оскільки набув статусу директора «ANDATA Limited» лише 16 червня 2011 року.

Крім того, ПАТ «Тепловозоремонтний завод» на момент нібито укладення вказаного форвардного контракту мало стійку фінансову неспроможність у зв`язку з чим, дане товариство не в змозі було виконати умови підробленого форвардного контракту з «ANDATA Limited». В свою чергу, строк оплати деривативу за цим контрактом сплив 20 червня 2009 року.

18 травня 2011 року представники «ANDATA Limited», з метою доведення до банкрутства ПАТ «Тепловозоремонтний завод», використали завідомо підроблений форвардний контракт та звернулися до Господарського суду Харківської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості з ПАТ «Тепловозоремонтний завод» та ЗАТ «Внешторг» на загальну суму понад 97 млн. грн.

Рішенням судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_10 від 15 червня 2011 року задоволено позов фірми «ANDATA Limited» до ПАТ «Тепловозоремонтний завод» та ЗАТ «Внешторг» і вирішено стягнути солідарно з вказаних підприємств понад 97 млн. грн. заборгованості.

Далі, ЗАТ «Внешторг» визнано банкрутом та ліквідовано, у зв`язку з чим погашення боргу товариства покладено на ПАТ «Тепловозоремонтний завод».

Відповідно до інформації ГУ БКОЗ СБ України встановлено, що ПАТ «Тепловозоремонтний завод» використовує для своєї діяльності відкритий у ПАТ «Мегабанк» банківський рахунок № НОМЕР_1 .

Звертаючись в рамках даного провадження з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на вказаному банківському рахунку, слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є забезпечення у майбутньому заявленого цивільного позову або конфіскації майна.

Дослідивши доводи клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог кримінального процесуального законодавства та прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення і накладення арешту на вказане в ньому майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, та вважає, що надані матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на вище зазначеному банківському рахунку, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є арешт майна.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості постановленого судом рішення, є безпідставними.

В ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було встановлено, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, а саме з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, за наявності підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним Кодексом України, може призначати покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Кримінальне провадження № 0003532 відкрито за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

ПАТ «Тепловозоремонтний завод» є юридичною особою, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування відносно ПАТ «Тепловозоремонтний завод» такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються вище наведеним.

Також є безпідставними і доводи апеляційної скарги з приводу того, що клопотання про арешт майна подано слідчим який не уповноважений у даному кримінальному провадженні. Так, повноваження слідчого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003532 підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, в тому числі і копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання представникавласника майна ПАТ «Тепловозоремонтний завод», адвоката ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року, якою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 відкритому ПАТ «Тепловозоремонтний завод» в ПАТ «Мегабанк», в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку, за першим запитом слідчого на час його надання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Тепловозоремонтний завод», адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1194/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1