АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5765/16-к Номер провадження 11-кп/786/443/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001791, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

- 26 січня 2016 року Крюківським районний судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік, засуджено:
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2016 року і за сукупністю вироків, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 2 листопада 2016 року, він умисно, шляхом відкриття заздалегідь викраденим ключем вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , проник до приміщення останньої, де вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_10 , а саме, монітор «Acer AL 1751А», праску «Moulinex brio 70» та кавомолку «Grinder», тим самим заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1351 грн.

Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та просить постановити ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування вимог вказує, що незважаючи на те, що він фактично оспорював факт заволодіння майном потерпілого, вказуючи, що взяв інше майно, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 349 КПК України дійшов висновку що ці обставини ніким не оспорюються та обмежився тільки допитом обвинуваченого.

Крім того, судом першої інстанції порушено право обвинуваченого на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом, оскільки суд у вироку зазначив обставини вказані в обвинувальному акті без перевірки їх в судовому засіданні.

Звертає увагу на те, що орган досудового розслідування та прокурор, маючи документально підтверджену інформацію про те, що він є інвалідом другої групи з дитинства, має неадекватну поведінку, не витребували медичну документацію з закладів охорони здоров`я та не призначили і не провели судово-психіатричну експертизу щодо встановлення його осудності. Також йому не було надано захисника на досудовому слідстві, що потягло істотне порушення норм кримінального процесуального права у вигляді порушення права на захист.

Суд першої інстанції, досліджуючи характеризуючи дані про особу обвинуваченого, не з`ясував діагнозу обвинуваченого, не призначив судово-психіатричну експертизу щодо встановлення питання осудності обвинуваченого.

Вказує, що даючи згоду на спрощений порядок розгляду справи в суді першої інстанції, він не розумів в повній мірі значення цієї дії, а суд першої інстанції та прокурор належним чином це не роз`яснили.

Зазначає, що є інвалідом 2-ї групи з дитинства, діагноз епілепсія симптоматична, стан після видалення арахноїдальної кісти лівої скронево-базальної ділянки передньої скроневої лобектомії, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з листопада 2013 року.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною 2 статті 412 КПК України визначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню., якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи даних, ОСОБА_9 має інвалідність ІІ групи та з 2013 року перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері.

Згідно даних Акту судово-психіатричної експертизи №209 від 16.05.2017 року, проведеної в рамках іншого кримінального провадження, ОСОБА_9 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждав, а виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії.

Допитаний в ході апеляційного розгляду в якості спеціаліста лікар судово-психіатричний експерт ОСОБА_11 пояснив, що встановлена в ході проведення експертизи наявність у ОСОБА_9 іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії, є психічними вадами.

За таких обставин, судове провадження відносно ОСОБА_9 здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки ОСОБА_12 внаслідок наявних в нього психічних вад не здатен повною мірою реалізувати свої права, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до того ж суду, але в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4