Справа № 1-291/2010
Номер провадження1-291/2010
ВИРОК

іменем України

"03" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Дробинського О.Е.,

при секретарі Руденко А.О.,

з участю прокурора Луценко С.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, сімейний стан не одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, село Кам`яна Балка, вулиця Набережна, будинок №11, не маючого судимості,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2010 року біля 15 годин 00 хвилин в селі Андрійчикове Вознесенського району Миколаївської області на території домоволодіння №26 по вулиці Абрикосовій між підсудним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_2 на грунті грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої підсудний ОСОБА_3 умисно наніс удари руками, ногами, молотком та плоскогубцями, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді саден на мошонці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, струсу головного мозку, забію лівого ліктьового суглобу, гематоми в області правого ока, рани в області правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, перелом верхнього краю лівої лопатки, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознкою тривалого розладу здоров`я, розірвання брижейки тонкого кишечника товстої кишки, який відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Під час проведення досудового слідства підсудний ОСОБА_3 повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_2 завдані збитки, тобто спричинену матеріальну та моральну шкоду, внаслідок чого цивільний позов по справі потерпілим не заявлено.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 визнав себе винним повністю, та підтвердив факт скоєння ним цього злочину, при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями скоїв злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Суд вважає визнати недоцільним дослідження доказів, у відношенні тих фактичних обставин, які нікім не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини підсудного ОСОБА_3.

Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При визначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд в якості обставин, які пом`якшують йому покарання, визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю скоєного ним злочину. Обставин, які б обтяжували покарання підсудному ОСОБА_3 судом не встановлено.

При визначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу підсудного, його вік, стать, стан здоров`я, cімейний та матеріальний стан, умови його життя та соціальної адаптації в суспільстві, те що він перебуває на обліку лікаря-психіатра Вознесенської ЦРЛ.

Враховуючи як позитивні якості, зазначені в характеристиці підсудного ОСОБА_3, так і дані про те, що він знаходячись в стані алкогольного спяніння, стає імпульсивним та неврівноваженим, суд приходить до висновку, що підсудний посередньо характеризується за місцем проживання.

З урахуванням всіх обставин кримінальної справи, враховуючи тяжкість злочину, особу підсудного, та інші обставини справи, а саме те що підсудний ОСОБА_3 був пасербом потерпілого ОСОБА_2, та вихований потерпілим до повнолітнього віку, думку самого потерпілого, який вибачив підсудному ОСОБА_3 його злочинні дії, та не наполягав на направленні підсудного до місць позбавлення волі для відбуття покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст.75 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного ОСОБА_3, та попередження нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню відповідно до п.3 ч.1 ст.81 КПК України. /а.с.71-72/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 2 /два/ роки, зобов`язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, змінити з взяття під варту в СІЗО №20 УДДУ ВП в Миколаївській області на підписку про невиїзд.

Речовий доказ по кримінальній справі: молоток, який передано на зберігання до камери речових доказів Вознесенського МВ УМВС знищити. /а.с.71-72/.

Апеляції на вирок можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд на протязі 15 діб з моменту оголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту одержання копії вироку.

Суддя Дробинський О.Е.