Справа № Провадження №381/5172/16-к 11-кп/780/464/17 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія4Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
Іменем України

16 травня 2017 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

при секретарі: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 , на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Триліси, Фастівського району, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працюючого водієм трактора в ПП «Аскан», з середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст..89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку, 16.06.2016 року близько 18 год.00 хв. ОСОБА_8 , на автомобілі разом з сином ОСОБА_15 та наглядно знайомими чоловіками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 їхали з м.Фастова до себе додому за адресою : АДРЕСА_1 .

При виїзді з м. Фастова, поруч з автобусною зупинкою «Зето» вони зупинились, де до них в автомобіль підсів незнайомий їм ОСОБА_18 та попросив підвезти його в с.Триліси. Перебуваючи в зазначеному автомобілі ОСОБА_18 , дізнавшись що вони їдуть вживати спиртні напої попросив поїхати з ними, приїхавши до ОСОБА_19 додому, вони разом в приміщенні будинку сіли до столу, де почали вживати спиртні напої.

Під час спільного знаходження в приміщенні за вказаною адресою близько 18 год.20 хв., між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_18 з іншого боку виник словесний конфлікт, який був спровокований неправомірними діями та нецензурною лайкою з боку ОСОБА_18 , у відношенні до ОСОБА_8 . Під час сварки, ОСОБА_18 наніс удар ОСОБА_8 , від якого останній впав.

Відразу після цього, ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, яка переросла в бійку, взяв в праву руку деревяний стілець, після чого, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 , діючи умисно, наніс один удар в ділянку голови ОСОБА_18 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно- мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки, речовину і шлуночки головного мозку та лівобічної гігроми з розвитком набряку-набубнявіння та стиснення головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_18 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить його скасувати частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтуванні вказує, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає загальним засадам, які передбачені ст. 65 КК України і є недостатнім для його виправлення, а неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. ст. 69, 75 КК України призвели до призначення судом покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, та як наслідок, призвело до уникнення обвинуваченим покарання у виді реального відбування покарання.

Звертає увагу, що судом при призначенні покарання не було враховано наслідків, які настали, а також те, що згідно вироку обвинувачений в день вчинення злочину вживав спиртні напої разом зі своїм сином за місцем їх проживання, крім того, судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_8 наніс удар в життєво важливу частину тіла потерпілого голову стільцем, в присутності власних дітей, що свідчить про його суспільну небезпечність і для інших осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали судове рішення, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскільки, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексі, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі-Постанова) передбачено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.2 Постанови суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилання на ч.1 ст.69 КК України.

Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дав правдиві показання щодо вчиненого ним злочину, в силу ст.89 КК України є особою, що не має судимості, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілої з приводу призначення покарання та відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з її боку.
Тому у суду першої інстанції були всі підстави для застосування до ОСОБА_8 ст. 69 КК України.

Разом з тим, застосовуючи ст. 75 КК України, судом не було в повній мірі враховано особу винного, конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призвело до необґрунтованого звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд належним чином не врахував тяжкості наслідків, які настали в результаті вчинення ним злочину, а саме загибелі потерпілого ОСОБА_18 , на утриманні якого перебувала неповнолітня дитина, крім того, дане кримінальне правопорушення було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого злочину.

За таких обставин, застосування судом щодо ОСОБА_8 ст. 75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим, в зв`язку з чим приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України скасуванню, з постановленням свого вироку відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині свій вирок.

ОСОБА_8 вважати винним і засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання і направлення ОСОБА_8 для відбуття покарання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: