Дата документу Справа № 335/6786/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/697/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/6786/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «Альфарін» - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Альфарін» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про арешт майна.

Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «Альфарін» () р/р № НОМЕР_1 (гривня), відкритому 30.05.2016 року в Харківській обласній дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 350589), розташованій за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 11, в частині видатку коштів, з обов`язковим зазначенням дати та часу ознайомлення з ухвалою, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи письмово, про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку за першим запитом слідчого, на час його надання і на момент оголошення ухвали слідчого судді.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що службові особи ГУ ДФС в Запорізькій області, зловживаючи своїм службовим становищем, сприяють утворенню та подальшій незаконній діяльності ряду підприємств, які здійснюють незаконне заволодіння бюджетними коштами, не вживаючи заходів реагування, які були покладені на них державною службою, чим заподіяли тяжкі наслідки у вигляді недоотримання державою грошових коштів в особливо великих розмірах. Встановлено, що ряд підприємств, які є підконтрольними особам, що діють за сприянням службових осіб ДФС України у Запорізькій та Харківській областях з метою не сплати обов`язкових податкових платежів, створили схему за допомогою якої до бюджету Запорізької та Харківської областей не сплачуються податки та не надходять грошові кошти в особливо великих розмірах.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку наявні, визначені КПК України, підстави для накладення арешту на грошові кошти вказаного підприємства у зазначений слідчим спосіб. Поряд із цим, вимога слідчого про заборону ТОВ «Альфарін» () проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів з вищевказаного банківського рахунку, не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, передбачає заборону проведення будь-яких операцій по цьому банківському рахунку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 20.06.2017 року керівнику ТОВ «Альфарін» стало відомо, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку апелянта, накладено арешт згідно ухвали

слідчого судді від 07.06.2017 року, що підтверджується довідкою банку. Тому, 22.06.2017 року представник ТОВ «Альфарін» в Орджонікідзевському районному суду м. Запорожжя отримав копію ухвали про накладення арешту, що підтверджується розпискою про видачу копії ухвали в матеріалах справи. При цьому, ні керівник ТОВ «Альфарін», ні засновники ТОВ «Альфарін» не є підозрюваними чи обвинуваченими в рамках такого кримінального провадження, також саме ТОВ «Альфарін» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Вважає, що даною ухвалою порушено права ТОВ «Альфарін» як власника грошових коштів, оскільки ухвала суду є безпідставною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню в частині задоволених вимог відносно майна ТОВ «Альфарін». Згідно оскаржуваної ухвали зазначено, що арешт накладено на майно (грошові кошти) ТОВ «Альфарін» в зв`язку з тим, що нібито грошові кошти можуть бути речовими доказами в силу ст. 98 КПК України та можуть бути засобами до розкриття злочину, виявлення винних осіб та лише в подальшому будуть визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Тобто, фактично арешт було накладено на підставі п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, що є грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки як на момент розгляду клопотання слідчого про арешт майна, так і на сьогоднішній день відсутні обґрунтовані підстави вважати грошові кошти ТОВ «Альфарін», які арештовані згідно оскаржуваної ухвали, речовими доказами. Єдиним доказом, що між апелянтом існує зв`язок із нібито «незаконною фінансовою схемою» є рапорт начальника 3 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України підполковника Самосійного О. №14/1/3-1409 від 05.04.2017 року з припущенням відносно обставин кримінального провадження та можливого зв`язку ТОВ «Альфарін» до кримінального провадження. Але такий рапорт не є допустимим доказом та не міг бути врахований судом, оскільки, не може бути тим допустимим документом, в якому може бути відображено фіксацію процесуальної дії, а тому суд не вправі був посилатись на рапорт, як на доказ і підставу для накладення арешту. Окрім цього, кримінальне провадження №0000225, в рамках якого накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Альфарін», було внесено до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, лише 24.04.2017 року, тоді як рапорт складено 05.04.2017 року, тобто рапорт був складений навіть не в рамках проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженню. До того ж невідомо, чи взагалі начальник 3 відділу 1 управління ГУ БКОЗ ОБ України підполковник ОСОБА_10 мав повноваження на проведення яких-небудь слідчих дій, тим паче в рамках даного кримінального провадження. Суд не взяв до уваги, що застосування такої процедури як арешт грошових коштів ТОВ «Альфарін» може призвести до завдання шкоди ТОВ «Альфарін», оскільки фактично блокується його господарська діяльність. Також, з боку слідчого не надано доказів щодо можливої негативної податкової дисципліни з боку ТОВ «Альфарін». У ТОВ «Альфарін» відсутній податковий борг, відсутні кримінальні провадження відносно його керівника та засновників за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків). В свою чергу, ТОВ «Альфарін» не має жодного відношення до будь-яких кримінальних проваджень та здійснює свою господарську діяльність виключно на законних підставах. Грошові кошти на рахунку не є ані засобом, ані знаряддям, ані матеріальним забезпеченням вчинення кримінального правопорушення. Ці кошти набуті на законних підставах та призначені для здійснення господарської діяльності.

У зв`язку з вищевикладеним, просить поновити строк ТОВ «Альфарін» на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 07.06.2017 року у випадку його пропущення, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Альфарін» та постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно відмовити. Скасувати арешт, накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2017 року у справі №335/6786/17 з майна, а саме на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Альфарін» (), які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 (гривня) в AT «Райффайзен Банк Аваль» .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; представника третьої особи, яка підтримала доводи апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Альфарін» - адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Частина 3 цієї ж статті, передбачає, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року представником ТОВ «Альфарін» - адвокатом ОСОБА_8 не пропущений, а тому відсутні підстави для поновлення цього строку.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті слід зазначити наступне.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

КПК України покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту клопотання випливало, що досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_11 організував незаконну фінансову схему, до якої були залучені ряд підприємств, внаслідок чого до бюджету не сплачувались податки та не надходили грошові кошти. В свою чергу, службові особи ГУ ДФС в Запорізькій області сприяли утворенню та діяльності цих підприємств. За результатами оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до протиправного фінансового механізму - для переведення коштів з безготівкової форми в готівку, яка в подальшому привласнюється і легалізується, також має відношення ТОВ «Альфарін».

На переконання колегії суддів орган досудового розслідування, звертаючись з клопотанням про арешт майна і фактично посилаючись в ньому на те, що ТОВ «Альфарін» є причетним до протиправного фінансового механізму - переведення коштів з безготівкової форми в готівку, яка в подальшому привласнюється і легалізується, повинен був зібрати і надати слідчому судді відповідні докази.

Погоджуючись з доводами клопотання в цій частині, слідчий суддя послалася на рапорт начальника 3 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України і дійшла висновку, що грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Альфарін» є предметом протиправної діяльності щодо сприяння суб`єктам підприємницької діяльності в не сплаті податків до державного бюджету, розкраданню державного майна, надійшли на рахунок суб`єктів господарювання внаслідок вчинення кримінального правопорушення та можуть бути засобами для розкриття злочину, виявлення винних осіб, та, в подальшому, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, до матеріалів клопотання долучено лише копію рапорту. Слідчий суддя не перевірила, яка саме посадова особа склала цей рапорт, і в рамках яких ОРЗ була встановлена інформація що в ньому міститься.

При цьому, посилаючись на вказаний рапорт, слідчий суддя залишила без уваги, що підсумовуючи викладену в ньому інформацію, співробітник СБ України зазначив, що в діях ОСОБА_11 та його зв`язків вбачаються окремі ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 205, 209, 212, 358 КК України, а в діях фіскальної служби ст. 364 КК України.

Так, клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 364 КК України. У фабулі витягу з кримінального провадження було зазначено, що посадові особи правоохоронних органів Запорізької та інших областей зловживають своїм посадовим становищем, чим завдають державному бюджету України та бюджету Запорізької області збитків в особливо великих розмірах. При цьому, відомостей про особу, якій повідомлено про підозру, матеріали додані до клопотання не містять.

Не містили також матеріали, додані до клопотання, витягів з кримінального провадження про внесення до ЄРДР відомостей за ст.ст. 191, 205, 209, 212, 358 КК України, так само, як і відомостей про юридичну особу чи представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

В клопотанні слідчого було зазначено, що арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках необхідно було накласти з метою запобігання протиправним діям з використанням банківського рахунку і припинення злочинної діяльності, що не передбачено диспозицією ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Альфарін», що відкриті в АТ «Райфайзен Банк Аваль», набуті кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тому існування правової підстави для арешту грошових коштів на зазначених рахунках з метою збереження речових доказів, спростовуються.

Матеріалами клопотання, з огляду на ту кваліфікацію кримінального правопорушення, в рамках якого подане клопотання слідчого, не доведено, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Альфарін», були одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, чи були предметом злочину або були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби або знаряддя вчинення злочину, відтак на них не може бути також накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-2 КК України.

При цьому, слід зауважити, що не може бути метою накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Альфарін», і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у зв`язку з тим, що жодній службовій особі цього товариства у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст.ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для працівників ТОВ «Альфарін», та виконання самим товариством своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором була надана копія витягу про внесення відомостей до ЄРДР від 20.06.2017 року за ч. 2 ст. 205 КК України, із фабули якого випливало, що невстановлені особи з метою прикриття незаконної діяльності створили суб`єкти підприємницької діяльності, серед яких є також ТОВ «Альфарін». Разом з тим, на момент розгляду клопотання слідчим суддею, такі відомості в ЄРДР внесені не були. Крім того, лише наявність витягу не спростовує відсутності належної аргументації клопотання і доданих до нього матеріалів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Альфарін», як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в цій частині як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу представника ТОВ «Альфарін» - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «Альфарін» () р/р № НОМЕР_1 (гривня), відкритому 30.05.2016 року в Харківській обласній дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 350589), розташованій за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 11, в частині видатку коштів, з обов`язковим зазначенням дати та часу ознайомлення з ухвалою, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи письмово, про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку за першим запитом слідчого, на час його надання і на момент оголошення ухвали слідчого судді скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «Альфарін» () р/р № НОМЕР_1 (гривня), відкритому 30.05.2016 року в Харківській обласній дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 350589), розташованій за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 11, в частині видатку коштів, з обов`язковим зазначенням дати та часу ознайомлення з ухвалою, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи письмово, про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку за першим запитом слідчого, на час його надання і на момент оголошення ухвали слідчого судді та в забороні ТОВ «Альфарін» () проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів з вищевказаних банківських рахунків, які відкриті в Харківській обласній дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 350589), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 11 відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4