печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у неповерненні вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000558, що полягає у неповерненні вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України, в обґрунтування якої зазначив наступне.

29.08.2016 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000558 від 23.11.2015р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 368-2, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 368, ч.3 ст. 369, ч.3 ст. 368 КК України, в автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 проведено невідкладний обшук, за результатами якого виявлено та вилучено 5 набоїв до пістолету «ПНД-9п», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 23.06.2016 року на ім`я ОСОБА_5 , пістолет у кобурі НОМЕР_3 ПМР 9мм., листок з записами та блокнот, що належать ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.08.2016р. надано дозвіл на обшук у транспортному засобі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та який відповідно до свідоцтва № НОМЕР_4 , зареєстрований на останнього, з метою виявлення та вилучення предметів, речей та документів, а саме: 5 набоїв ззовні схожих на набої до пістолету з маркуванням «ПНД-9п», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 23.06.2016 року на ім`я ОСОБА_5 , пістолету з серійним номером НОМЕР_3 ПМР 9мм., листка формату А-4 з чорновими записами, блокноту формату А-4 з чорновими записами, які використовувались задля можливого вчинення кримінальних правопорушень та які можуть мати важливе доказове значення під час досудового розслідування.

Стверджуючи про те, що вилучене майно продовжує утримуватися органом досудового розслідування без законних на те підстав, за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує його право на вільне володіння та користування ним, ОСОБА_5 у скарзі просить зобов`язати слідчого та/або прокурора в кримінальному провадженні повернути особисте майно, що було вилучено в у нього у ході обшуку від 29.08.2016р.

В судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , доводи скарги підтримала, просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на те, що доводи заявника про те, що вилучені речі мають статус тимчасово вилученого майна є хибними, оскільки дозвіл на їх відшукання та вилучення надано ухвалою слідчого судді.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000558 від 23.11.2015р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 368-2, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 368, ч.3 ст. 369, ч.3 ст. 368 КК України.

29.08.2016 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000558 в автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 проведено невідкладний обшук, за результатами якого виявлено та вилучено 5 набоїв до пістолету «ПНД-9п», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 23.06.2016 року на ім`я ОСОБА_5 , пістолет у кобурі НОМЕР_3 ПМР 9мм., листок з записами та блокнот, що належать ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.08.2016р. надано дозвіл на обшук у транспортному засобі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та який відповідно до свідоцтва № НОМЕР_4 , зареєстрований на останнього, з метою виявлення та вилучення предметів, речей та документів, а саме: 5 набоїв ззовні схожих на набої до пістолету з маркуванням «ПНД-9п», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 23.06.2016 року на ім`я ОСОБА_5 , пістолету з серійним номером НОМЕР_3 ПМР 9мм., листка формату А-4 з чорновими записами, блокноту формату А-4 з чорновими записами, які використовувались задля можливого вчинення кримінальних правопорушень та які можуть мати важливе доказове значення під час досудового розслідування.

Сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він протягом 48 годин після вилучення майна зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, як свідчать матеріали справи, орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилученого майна.

Так, вилучено у ході невідкладного обшуку 29.08.2016р. майно на разі не повернуто.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності даних про визнання вилучених речей речовими доказами, відсутності судового рішення про арешт належного ОСОБА_5 майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 168, 169, 171, 173, 234-236, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у неповерненні вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні

№ 0000558 повернути ОСОБА_5 належні йому на праві власності: 5 набоїв до пістолету «ПНД-9п», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 23.06.2016 року, пістолет у кобурі НОМЕР_3 ПМР 9мм., листок формату А4 із записами та блокнот.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1