Ухвала
іменем України
13 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від

30 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 25 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР

за № 0001606,
в с т а н о в и л а:
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 грудня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки.
Також вказаним вироком з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 стягнено матеріальну шкоду в розмірі 5345 грн та моральну шкоду 15000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року апеляційні скарги потерпілого та захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_4 , задоволено частково. Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 грудня 2016 року в частині розмірів відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди змінено. Постановлено зменшити розмір відшкодування ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди з 5345 грн на 5135 грн та збільшити розмір відшкодування завданої моральної шкоди з 15000 грн. на 50000 грн. В решті вирок суду залишено без змін.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочин вчинений за таких обставин. 31 березня 2016 року приблизно о 16 год 10 хв, знаходячись на Північному переїзді в місті Мелітополі Запорізької області, діючи з мотивів помсти, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, наявним в нього при собі балонним гайковим ключем, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар в обличчя потерпілого, заподіявши йому, тим самим, тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритої черепно-мозкової травми, яка виразилась струсом головного мозку, лінійним переламом суглобового відростку нижньої щелепи, зі зміщенням уламків, лінійним переламом тіла нижньої щелепи праворуч через альвеолу 1 зуба праворуч на нижній щелепі без зміщення уламків.
У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, ставить вимогу про скасування судових рішень в частині задоволення цивільного позову. Вважає, що задовольняючи позовні вимоги потерпілого суд безпідставно врахував понесені витрати на лікування після 14 квітня 2016 року. Не погоджується з визначеним розміром моральних збитків.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі засудженого,

та надані до скарги копії судових рішень, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з касаційної скарги засудженого, висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги про необхідність зменшення суми грошового відшкодування потерпілому, то вони не заслуговують на увагу.
Так, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає між іншим у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Також, відповідно до ст. 1167 ЦК і положень Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості пред`явленого позову потерпілого та розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 поніс витрати на лікування,

що підтверджується виписками з історії хвороби, довідками КУ ТМО

«БЛІМ і та ШМД» ММР ЗО № №145, 146 від 05 серпня 2016 року, листком лікарського призначення, товарними чеками та квитанціями.
При вирішенні питання цивільного позову в частині задоволення моральної шкоди судом враховано, що травми голови викликали у потерпілого часткову втрату працездатності, що негативно вплинуло на його психічний стан, та те, що після отримання тілесних ушкоджень у потерпілого почала прогресувати давня травма голови.
Разом з тим, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, ретельно перевірив доводи апеляцій потерпілого та захисника ОСОБА_8 , дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зміни вироку в частині стягнення матеріальної шкоди, зменшив її суму до 5135 грн, та збільшив суму моральної шкоди до 50000 грн.

Зазначено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , враховуючи вартість страхового полісу, сплачену потерпілим під час свого лікування, однак, така оплата не є відшкодуванням завданої злочином прямої дійсної шкоди. Також вказано, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями, правильно обґрунтувавши необхідність її відшкодування, суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги, що протягом тривалого часу потерпілий зазнавав істотного болю, перелом кісток щелепи постійно ускладнював прийом їжі потерпілим, останній тривалий час лікувався, щоразу витрачаючи лише свої кошти, ОСОБА_4 не приніс свої вибачення, не намагався надати будь-яку допомогу у фінансуванні витрат на лікування, а тому суд, невірно визначився з розміром відшкодування моральної шкоди, яка підлягає збільшенню до 50000 грн.

З такими висновками апеляційного суду погоджується колегія суду касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
Таким чином, цивільний позов в частині розміру відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди вирішено з дотриманням вимог чинного законодавства.
Переконливих підстав для скасування судових рішень в частині цивільного позову з касаційної скарги засудженого не вбачається.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити ОСОБА_4 у відкриті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3