Справа № 643/8119/17
Номер провадження 1-кс/643/1517/17
УХВАЛА
Зверненню з заявою про вчинений злочин передували наступні обставини: 09.07.2012 між ПАТ «Хлібзавод Салтівський» (далі Позичальник) та АТ «Златобанк» (далі Банк), укладено договір про надання кредиту №165/12-КLМV (далі Кредитний договір) за яким Позичальнику відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 5000000 доларів США, терміном на 24 місяці, яку Позичальник використав у повному обсязі.
Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «Каравай» (далі - Іпотекодавець) та Банком укладено:
-договір іпотеки (Іпотека № 1) предметом іпотеки за яким є нежитлові будівлі літ. «А-2», площею 2622,4 кв.м., літ. «Б-1» площею 1055,5 кв.м., літ. «В-1», площею 43,5 кв.м., літ. «Г-1», площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м. за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 2-А, що належить ПАТ «Каравай», загальною ринковою вартістю 20840232,00 грн.;
-договір застави № 165/12- КLМV/S-1 рухомого майна (обладнання), що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова, 55 та належить ПАТ «Каравай, вартістю 14483610,00 грн..
З 2014 року Позичальник перестав виконувати зобов`язання за Кредитним договором та Банк ініціював процедуру стягнення кредитної заборгованості в судовому порядку. 05.08.2014 Заявником отримано рішення Господарського суду Харківської області про стягнення кредитної заборгованості, яка на теперішній час не погашена у зв`язку з умисним виведенням Позичальником активів та штучних перешкод Іпотекодавця в реалізації прав банку на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як зазначає Заявник, 20.01.2015 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна він дізнався, що 31.12.2014 запис про обтяження за договорами іпотеки № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашений, підставою для чого стало рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 01.12.2014, яким право власності на предмети іпотеки визнано за ПАТ «СК «Агрогранд», а договір іпотеки визнано не дійсним. Підставою для ухвалення судом такого рішення став договір купівлі-продажу, нібито укладений 12.06.2012 між ПАТ «Каравай» та ПАТ «СК «Агрогранд», тобто за місяць до переді ПАТ «Каравай» об`єктів іпотеки в іпотеку Банку.
Даний договір купівлі-продажу є фіктивним, так як посвідчувальний напис у його тексті не містить номеру реєстраційної дії, що є порушенням п.п. 1-3 глави 11 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ствердженого наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок). Тобто, договір купівлі-продажу від 12.06.2012 не є нотаріально посвідченим.
Крім того, при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна оригінали правовстановлюючих документів продавця на таке нерухоме майно мають залишатись у матеріалах справи нотаріуса, який посвідчує договір, проте відповідні матеріали у приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 , який посвідчував договір купівлі-продажу, відсутні, про що йдеться у відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 07.04.2015.
Зазначені аргументи досліджувалися апеляційним судом Закарпатської області під час розгляду апеляційної скарги Заявника на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31.12.2014, яка була задоволена, вказане рішення скасоване та в задоволенні позову відмовлено.
Разом з тим у Приморському районному суді м. Одеси розглядалась справа за позовом фізичної особи до ПАТ «Каравай» про усунення перешкод у користуванні предметом оренди, підставою для подання якого став Договір оренди нерухомого майна та обладнання (які є предметами іпотеки та застави) з правом викупу, нібито укладений між ПАТ «Каравай» та фізичною особою 12.06.2012, тобто в день, коли ПАТ «Каравай» здійснив відчуження цих об`єктів ПАТ «СК Агрогранд» і, знову ж таки, за місяць до передання зазначених об`єктів в іпотеку та заставу Банку. Згодом позивач відмовився від позову і провадження у справі закрито.
На думку заявника зазначені вище правочини не укладалися, є фіктивними і фактично підписані сторонами після виникнення у Банка права на звернення стягнення на предмет іпотеки, в противному випадку в діях Іпотекодавця вбачаються ознаки складу злочину надання неправдивої інформації з метою отримання кредиту.
З оскаржуваної Постанови вбачається, що особи з керівництва ПАТ «Каравай» не знають ні про оскаржувані договори купівлі-продажу та оренди, ні про судові справи і саме свідчення вказаних осіб, а не відповідні письмові докази, покладені в основу Постанови.
Слідчий не дав оцінку матеріалам судових справ з метою підтвердження чи спростування свідчень посадових осіб ПАТ «Каравай», не проаналізував документи ПАТ «Каравай» на предмет виявлення обліку вищезазначених договорів, витрат на здійснення судового провадження у судовій справі, ініційованій ПАТ «Каравай», журнал обліку вхідної та вихідної кореспонденції з метою виявлення фактів листування з особами, яким ПАТ «Каравай» в один день відчужив об`єкти рухомого та нерухомого майна, передані в іпотеку.
02.01.2015, маючи на руках рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 01.12.2014, усвідомлюючи, що вона не оскаржене, а право власності на об`єкти нерухомого майна, відповідно до резолютивної частини рішення, вже не належить ПАТ «Каравай», так як визнано за ПАТ «СК «Агроград», наглядова рада ПАТ «Каравай», як зазначено в Постанові, приймає рішення про відчуження об`єктів рухомого та нерухомого майна ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент», проте слідчий взагалі не бере цей факт до уваги.
Заявник припускає: якщо посадові особи ПАТ «Каравай» дійсно не знали про наявність оскаржуваних договорів купівлі-продажу, оренди, про судові справи по ним, то здійснюючи відчуження об`єктів нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, вони свідомо порушили умови договорів іпотеки з метою унеможливлення реалізувати Заявником права на звернення стягнення на предмети іпотеки.
В подальшому, ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» згідно договору купівлі-продажу, посвідченого за № 3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , у цей же день, тобто 02.01.2015 передало предмет іпотеки Банку в нову іпотеку новому іпотекодержателю ТОВ «Десаж Істейт».
Також Заявник зазначає, що майнові права за Кредитним договором та усіма вищевказаними договорами забезпечення передані в заставу Національному банку України згідно Договору застави майнових прав № 12/ЗМП від 05.03.2014, отже умисними діями посадових осіб ПАТ «Каравай» в зговорі з посадовими особами ПАТ «Хлібзавод Салтівський» та громадянином ОСОБА_5 , які полягають у виведенні з іпотеки та застави майна, нанесено матеріальні збитки у розмірі загальної заставної вартості майна в особливо великому розмірі 93142195,00 грн. не тільки Скаржнику, а і Національному банку України.
Заявник, посилаючись на те, що слідчим залишено поза увагою викладені вище факти, в ході досудового розслідування не встановлено осіб, діями яких нанесено збитки скаржнику та Національному банку України, просить скасувати Постанову.
До суду скаржник подав клопотання про розгляд справи у його відсутність в якому просив задовольнити скаргу в повному обсязі.
Слідчий та прокурор також просили розглянути скаргу у їх відсутність та відмовити в її задоволенні, так як оскаржувана Постанова є законною і обґрунтованою.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної Постанови можна дійти висновку, що під час досудового розслідування слідчий приділив увагу укладеним між субьєктами господарювання договорам, виклав хронологію їх укладення та дійшов висновку, що на момент укладення договорів про відчуження іпотечного та заставного майна нотаріусом не було виявлено жодних перешкод для їх посвідчення. На теперішній час, як вказує слідчий, Заявник захищає свої права у Господарському суді Харківської області, де розглядається позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та заставне майно, крім того, проведено відкриті торги з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Златобанк», а саме права вимоги за Кредитним договором, договорами забезпечення, що свідчить про відсутність порушеного права на звернення стягнення на заставне майно, робить можливим його реалізацію.
Разом з тим слідчий, на думку суду, в ході досудового розслідування знехтував положеннями ст. 2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є, крім іншого, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, не доклавши зусиль для встановлення осіб, в наслідок дій яких Банк й досі зазнає збитків через неповернення кредиту та долає штучно і протизаконно створені перепони для реального звернення стягнення на предмет іпотеки і заставне майно, повернення грошових коштів.
Постанова не містить жодного посилання на оцінку матеріалів судових справ, в результаті розгляду яких встановлені певні факти, які не потребують додаткового доведення та фактично спростовують показання посадових осіб ПАТ «Каравай» та ПАТ «Хлібзавод Салтівський». Посадові особи ПАТ «СК «Агрогранд» взагалі не встановлені та не допитані з приводу обставин справи.

З метою дослідження документів ПАТ «Каравай» по укладеним договорам на відчуження майна, переданого в іпотеку та заставу, орган досудового розслідування обмежився запитом до ПАТ «Каравай» про їх надання, а отримавши відповідь про відсутність відповідних документів, не застосував передбачених кримінальним процесуальним законом заходів забезпечення кримінального провадження з метою встановлення їх місцезнаходження та вилучення.

Це ж стосується й документів про витрати на здійснення судового провадження у судовій справі, ініційованій ПАТ «Каравай», обліку вхідної та вихідної кореспонденції з метою виявлення фактів листування з особами, яким ПАТ «Каравай» в один день відчужив об`єкти рухомого та нерухомого майна, передані в іпотеку.

Частиною 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. З перелічених вище підстав проведене досудове розслідування не можна вважати ефективним, а Постанову обґрунтованою та законною.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала, крім іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-304, 306-307, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 11.05.2017 про закриття кримінального провадження № 0001279 від 17.03.2015 за ч. 1 ст. 388 КК України задовольнити та скасувати зазначену постанову.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1