Дата документу Справа № 332/6330/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/407/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/6330/13-к Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на ухвалу Заводського районного суду міста Запоріжжя від 12 грудня 2016 року /а.п.95/ про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», з апеляційною скаргою звернувся захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 /а.п.99/, в якій він просить ухвалу суду скасувати, справу направити на вирішення по суті в суд першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що висновки суду суперечать положенням Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до ст.9 цього закону, застосування закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно із зазначеною ухвалою суду, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно зі ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19.04.2014р. Як вбачається з матеріалів, поданих КВІ, засуджений ОСОБА_8 станом на 19.04.2014 за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2014 року був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в порядку ст.75 КК України. Після цього в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 покарання не відбував. Отже, ст.ст.2,3 Закону України «Про амністію у 2014 році» до засудженого не може бути застосовано.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, який набрав законної сили 11.03.2014 року. Зазначеним вироком засуджений був звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком три роки, який закінчився на час апеляційного розгляду 12.02.2017 року.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що у відношенні засудженого, як передбачено ст.537 КПК України, питання про його звільнення від призначеного вироком покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, не розглядалось, виходячи з того, що йому висунута підозра у злочині, вчиненому під час дії іспитового строку за попереднім вироком.

29 листопада 2016 року засуджений звернувся до суду, який ухвалив вирок, з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та, на підставі ст.ст.2 та 3 зазначеного закону, звільнити його від відбування призначеного йому вироком покарання, тобто від покарання, від відбування якого він був звільнений на підставі ст.75 КК України.

Згідно ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Згідно ст.3 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Станом на 19.04.2014 року засуджений покарання, у визначених у статях закону строках, не відбув і у подальшому не відбував, у тому числі на час апеляційного розгляду, про що зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові за № 7 від 24.10.2003 року, невідбутою частиною покарання за вироком вважається, у тому числі покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК).

Виходячи з зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і не вбачає підстав для його скасування.

Не наведені на те правові підстави і в апеляційній скарзі, яку колегія суддів залишає без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Запоріжжя від 12 грудня 2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення, проте на неї учасниками провадження може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4