Справа № 182/2180/17
Провадження № 1-кп/0182/453/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь матеріали кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2017 за № 0000113 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Червоноармійське Болградського р-ну Одеської обл.., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 08.01.2017 приблизно о 00:15 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_5 , який йшов біля вказаного будинку, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно відкрито з корисливих мотивів, наніс один удар в область живота ОСОБА_5 , тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, правою рукою з руки ОСОБА_5 викрав мобільний телефон «XIAOMI REDMI 3 model-2015817» imei: НОМЕР_1 біло-сірого кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/75 від 07.04.2017 складає 3200 грн., на якому було захисне скло та чохол чорного кольору вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи встановити не видалось можливим, сім-картка мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 5 грн., які належать ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 3225 грн.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі і показав суду, що 08.01.2017 приблизно опівночі він побачив незнайомого чоловіка потерпілого. Він попросив у нього закурити, той відмовив. Потім він попросив телефон, щоб подзвонити, потерпілий відповів, що у нього телефону немає, але потім витяг телефон. Він підійшов до потерпілого і, скориставшись тим, що той витяг телефон, вдарив потерпілого рукою у живіт і вихопив з рук телефон, після чого побіг з місця злочину. Потерпілий його спочатку наздогнав, але він викрутився і утік. Телефон продав на Центральному ринку. Гроші витратив на власні потреби. У вчиненому він розкаюється і просить не позбавляти його волі.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується показами потерпілого, письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 08.01.2017 він шукав дівчину, з якою святкував Різдво і яка загубилася, т.я. була у нетверезому стані. Таким чином він опинився у дворі по АДРЕСА_2 . Там були 2 хлопці обвинувачений і його знайомий. Вони спочатку попросили сигарети, а потім подзвонити. Він відповів, що сигарет у нього немає, а телефон сів. Але телефон задзвонив, до нього підійшов обвинувачений, почав говорити, що обманювати погано, потім вдарив його в живіт, вихопив телефон і почав тікати. Він побіг за обвинуваченим, спочатку наздогнав його, але впав і обвинуваченому вдалося утекти. Тоді він підійшов до другого хлопця, спитав, як можна знайти обвинуваченого. Той відповів, що останній може здати телефон у ломбард. Вони пішли разом у ломбард, але обвинуваченого там не було, потім розійшлися. На наступний день він звернувся у поліцію. Телефон йому повернули приблизно через 2 місяці, тоді ж він по фотознімкам упізнавав обвинуваченого. Телефон йому повернули у цілісності, він претензій до обвинуваченого не має. Вважає, що покарання йому повинно бути призначено без позбавлення волі.
-Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000113
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2017, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 як особу, яка 08.01.2017 біля буд. № 15 по вул.. В. Усова в м. Нікополі відкрито викрала його мобільний телефон (а.п.19-22);
-Висновком судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/75 від 07.04.2017, відповідно до якої вартість мобільного телефону «XIAOMI REDMI 3» станом на 08.01.2017 складає 3200 грн., вартість захисного скла та чохла чорного кольору встановити не видалось можливим (а.п. 27-29);
-Розпискою потерпілого про отримання раніше викраденого у нього мобільного телефону (а.п. 60).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 та 2 ч.1 ст. 66 КК, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до тяжких; обставини справи; особу винного, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, враховуючи думку потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу домашній арешт закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ мобільний телефон «XIAOMI REDMI 3», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речовий доказ мобільний телефон «XIAOMI REDMI 3», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1