АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №639/7398/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11кп/790/ 889/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна не відбутої частини покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/790/889/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Максимовка Целиноградського району Целиноградської області республіки Казахстан, громадянина України, з неповною середньою освітою, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-12.06.2008 року за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

-початок строку: 02.11.2007 р., кінець строку: 15.08.2021р., невідбутий строк: 4 роки 6 місяців 19 днів,

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, шляхом переведення до виправного центру. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував думку представника колонії, який не заперечував проти задоволення клопотання, відбуваючи покарання він з першого дня почав працювати для того щоб відшкодовувати цивільний позов, у вчиненому злочині покаявся, має тринадцять заохочень, не порушує норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, приймає участь у суспільному житті установи, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, має батька - інваліда І групи та матір - пенсіонерку, які потребують догляду та допомоги з його боку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття ним не меншу двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу, має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 10.01.2017 року встановлено, що за час тримання у Харківському та Київському слідчих ізоляторах він характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 06.04.2009 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії №18.

За час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що дванадцять разів був заохочений, стягнень не має.

Відповідно до ст.118 КВК України засуджений ОСОБА_8 працевлаштований автослюсарем в гаражі при установі, до праці ставиться добре.

Згідно ст.123 КВК України засуджений ОСОБА_8 бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться добре. Підтримує корисні зв`язки з батьками та братом шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 10.01.2017 року встановлено, що вину у скоєному злочині визнав частково.

За вироком Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2008 року має позов на суму 310 010 грн. 48 коп., з яких відшкодовано 8453 грн. 85 коп.

07.09.2016 року рішенням комісії Холодногірської виправної колонії №18 засудженому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції врахувавши тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, які є умисними тяжкими та особливо тяжкими, в тому числі проти статевої недоторканості, не погашений цивільний позов, а також оцінивши в сукупності дані що характеризують особу засудженого та дані про його поведінку за весь період відбування покарання, дійшов обґрунтованого висновку, що на даний час засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а відтак про відсутність підстав для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_8 про те, що він не порушує норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, має батька інваліда та матір пенсіонерку, то це не є підставами для застосування йому більш м`якого покарання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: