УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,
31 жовтня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні з відповідними додатками по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 подав суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, звернувши увагу суду, що в обвинувальному акті не вказано місце вчинення злочину, час його вчинення. Крім того, диспозиція статті 366 ч. 1 КК України вказана неповно, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 КК України) та заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно (ч. 3 ст. 191 КК України), а також в умисному внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Проте обвинувальний акт в частині викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення не містить визначення місця вчинення особою дій, які утворюють склад закінченого злочину за ознаками ч.2 та ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України в кожному випадку окремо.
Також не вказаний час вчинення обвинуваченим конкретних дій, які утворюють склад вказаних злочинів, які інкримінуються ОСОБА_5 , не зазначено про неможливість встановлення місця та часу вчинення таких дій.
При цьому зазначення в обвинувальному акті у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення даних про місце розташування об`єктів виконання будівельних робіт (капітального ремонту) - приміщень для розміщення амбулаторії лікарів сімейної медицини по вулиці Алма-Атинська, 2 у Дніпровському районі, не можна ототожнювати із зазначенням місця вчинення кримінального правопорушення, посилання на яке у формулюванні обвинувачення взагалі відсутнє.
Такі суттєві недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджають об`єктивному розгляду справи та вирішенню питань підготовчого судового засідання, визначених частиною 3 статті 214 КПК України, в тому числі щодо вирішення питання про підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва.
Крім того, грошові кошти в сумі 380 196 грн (за актом №3 приймання виконаних будівельних робіт від 21.12.2011 року) та 452 806 грн (за актом №2 приймання виконаних будівельних робіт від 22.12.2011 року) були перераховані в один день - 26 грудня 2011 року, а отже відсутність в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення часу вчинення злочину (часу заволодіння грошовими коштами) впливає на правову кваліфікацію, у тому числі й за ознакою повторності.
Також з тексту обвинувального акту вбачається, що «вибірковим контрольним обміром встановлено, що будівельні роботи, зазначені в акті №2 приймання виконаних будівельних робіт від 22.12.2013 року (а.с. 24, 29) у той час як вже в наступному абзаці дата приймання виконаних будівельних робіт за актом №2 вказана - 22.12.2011 року, що також не може вважатись належним та чітким обвинуваченням та після призначення обвинувального акту до судового розгляду, вказані описки не можуть бути усунуті.
При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, та можливе у разі,якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення , при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Крім того, в силу ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Так, в юридичному формулюванні за ч.1 ст.366 КК України не зазначено, про внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей саме службовою особою (а.с. 25).
Зазначений недолік, щодо неповноти та невідповідності диспозиції статті 366 КК України за якою висунуте ОСОБА_5 обвинувачення фактично прирівнюється до його відсутності, оскільки не відповідає Закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно положення п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Таким чином виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Сам факт неухильного дотримання вимог Закону при складанні обвинувального акта дає можливість обвинуваченому розуміти в чому саме він обвинувачується та ефективно захищатись від висунутого обвинувачення, а суду за результатами розгляду провадження прийняти законне та обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору для усунення недоліків відповідно до вимог ст. 291 КПК України та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Повний текст ухвали буде оголошено 07 квітня 2017 року о 13 год. 00 хв.
Суддя: ОСОБА_6