печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9795/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тривання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України радник юстиції ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Харкова, громадянину України, раніше не судимого, із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60днів, в межах строку досудового розслідування, без можливості внесення застави.

Прокурор посилався на таке: Управлінням спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002033 від 30.09.2015, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених . 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011),ч.1 ст.171 та ч.2 ст.365 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Харкова, громадянина України, раніше не судимого, працюючого на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення ГУ НП у Харківській області, станом на час скоєння злочинів: міліціонер відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 16.11.2016 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри: у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, яке було вчинено 18 лютого 2014 року службовою особою, на виконання явно злочинного наказу, із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ст. 34 КК України; перевищенні влади, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу, 18 лютого 2014 року, на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам,тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); у вчиненні на виконання явно злочинного наказу закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; у вчиненні умисного перешкоджання законній професійній діяльності журналістів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.171 КК України (у редакції від 25.01.2015 року); у вчиненні перевищення службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувались болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України

(у редакції від 25.01.2015 року). Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів 18 лютого 2014 року на вулиці Інститутській, Кріпосного провулку та інших прилеглих до них територіях в межах «урядового кварталу»,є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх доказів, зокрема, що містяться у протоколах допитів потерпілих - родичів загиблих, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що їх рідні отримали смертельні вогнепальні поранення 18.02.2014 у центральній частині міста Києва під час протистояння громадян учасників акцій протесту з працівниками правоохоронних органів, зокрема при силовому розгоні працівниками міліції БМОП „Беркут громадян, які знаходились на Майдані Незалежності в місті Києві; показання допитаних в якості потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , та інших, які показали, що отримали вогнепальні поранення 18.02.2014 на вулицях Інститутській, та Кріпосному провулку вм. Києві внаслідок застосування спеціальних засобів, зокрема помпових рушниць «Форт-500» споряджених патронами зі свинцевою картеччю або гумових патронів «Терен-12П» з боку працівників правоохоронних органів (Беркут), зокрема при силовому відтисненні працівниками «Беркут» громадян, які знаходились на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку; показаннях свідка ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , які вказали, що наказ про силове звільнення вулиць Інститутської, Кріпосного провулку та прилеглих до нього територій («район урядового кварталу») 18 лютого 2014 року працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області надав командир вказаного підрозділу ОСОБА_48 , який безпосередньо на місці керував діями підлеглих працівників, зокрема під час силової зачистки вищевказаних вулиць працівниками правоохоронних органів від громадян учасників акцій протесту; показаннях свідка ОСОБА_49 (колишній командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області), який вказав, що 18.02.2014 працівниками БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області разом з іншими підрозділами МОП «Беркут» МВС України здійснювалося відтиснення громадян, учасників акцій протесту з території вулиці Інститутської, та Кріпосному провулку у м. Києві та разом з цим 17.02.2014 окремі працівники його підрозділу, які мали на озброєні помпові рушниці «Форт-500», зокрема ОСОБА_7 отримували набої завезені до центральної частини м. Києва; показаннях свідка ОСОБА_50 , який вказав, що наказ про силове звільнення ОСОБА_51 та прилеглих до нього територій «район урядового кварталу» 18 лютого 2014 року спеціальним підрозділам міліції надав ОСОБА_52 , зокрема працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області діями яких керував командир батальйону ОСОБА_48 ; показаннях свідків - працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які вказали на факт перебування БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області на вулицях Інститутській, Грушевського та Кріпосному провулку у м. Києві під час силової зачистки «району урядового кварталу» від учасників акцій протесту із застосуванням зброї та фізичної сили; протоколах оглядів відеозаписів, наданих засобами масової інформації (зокрема ТРК «Україна», «1+1») та журналістами; свідками; знятих з камер відео спостереження на яких зафіксовано факти використання зброї та спеціальних засобів працівниками БМОП «Беркут» 18.02.2014 на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку у місті Києві відносно цивільних осіб учасників акцій протесту; інформацією від 23.07.2014 № 1/954 з ГУМВС України в Харківській області про наявність станом на 18 лютого 2014 року у працівників вказаного підрозділу БМОП «Беркут» зброї - помпових рушниць «Форт-500» 12-го калібру; протоколах тимчасового доступу до речей та документів, згідно яких вилучено у СБПМ ГУМВС України в Харківській області помпові рушниці

«Форт-500», які станом на 18.02.2014 знаходилися на озброєнні у БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області; висновках судово-медичних, медико-криміналістичних, балістичних та інших експертиз; висновку повторної комплексної комісійної судово-балістичних та хімічної експертизи від 25.12.2014 № 12601/21602/12603 та інших висновках балістичних експертиз, згідно яких на внутрішній поверхні стволів помпових рушниць «Форт-500», які вилучені у БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області виявлені сліди свинцю, які могли утворитися внаслідок використання набоїв споряджених свинцевою картеччю зі зброї 12 калібру, що не виключає її застосування зі зброї, яка перебувала на озброєні працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області; показаннях свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 та інших осіб допитаних як свідків зі змісту яких вбачається, що працівники спецпідрозділів «Беркут» МВС України 18.02.2014 застосовували неправомірно спеціальні засоби та фізичну силу по відношенню до громадян знаходячись на вулиці Інститутській, Грушевського та Кріпосному провулку в м. Києві внаслідок чого спричинено вбивства громадян та тілесні ушкодження значній кількості осіб; протоколах слідчих експериментів, проведених за участі потерпілих ОСОБА_64 , ОСОБА_65 та ОСОБА_66 та інші, які відтворили обставини спричинення вогнепальних та інших поранень 18.02.2014 на вулицях Інститутській та Кріпосному провулку в м. Києві, та вказали, що тілесні ушкодження отримали від протиправних дій працівників БМОП «Беркут», у тому числі й внаслідок застосування вогнепальної зброї; висновку від 24.04.2014 про результати службового розслідування, проведеного МВС України за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУМВС, УМВС та ДТМ, згідно якого в діях працівників спецпідрозділів «Беркут» МВС України виявлені порушення чинного законодавства України при організації комплексного використання в забезпеченні охорони громадського порядку всіх сил і засобів органів внутрішніх справ, зокрема при спробі силового звільнення Майдану Незалежності та прилеглої території «район урядового кварталу» 18.02.2014 спецпідрозділам «Беркут» МВС України та внутрішніх військ.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 365 КК України підтверджуються:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_67 , який показав, яким саме чином працівники БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області вилучили відеокамеру в останнього та спричинили йому тілесні ушкодження;

протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, які встановлені над проїжджою частиною неподалік стаціонарного посту №2 «Пісочин» в

смт. Пісочин Харківського району Харківської області, на яких зафіксовано обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема обставини вилучення у ОСОБА_68 відеокамери; протоколом допиту свідка ОСОБА_69 та ОСОБА_70 які показали, яким саме чином працівники БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області вилучили відеокамеру у ОСОБА_67 та спричинили йому тілесні ушкодження; фото та відео матеріалами, які були надані свідками, вилучені в ході проведення відповідних слідчих та розшукових дій та на яких зафіксовано деякі обставини побиття потерпілого ОСОБА_67 працівниками БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області; висновками судово-медичних експертиз, згідно яких у ОСОБА_67 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості;

Крім того, обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях підтверджується іншими здобутими в їх сукупності доказами, зібраними на даному етапі досудового розслідування.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які спричинили настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень громадянам та таких, що потягли за собою смерть потерпілих, за вчинення яких кримінальним законодавством передбачено покарання, в тому числі, у вигляді довічного позбавлення волі. Разом з цим, заявлені органом досудового розслідування ризики згідно положень статті 177 КПК України не зменшилися, а також встановлені нові факти, які вказують на існування таких ризиків, що обумовлює необхідність проводження вказаних строків застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.Так, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, встановлено факти вчинення ОСОБА_6 протягом 2015 року ряду тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок чого 22.11.2016 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з урахуванням останніх вчинених кримінальних правопорушень, які кваліфіковано за ч.2 ст.365, ч.1 ст.171 КК України. Факт вчинення ОСОБА_6 ряду інших кримінальних правопорушень є обставиною, яка згідно з п.10. ч.1 ст.178 КПК України повинна враховуватись при обранні запобіжного заходу як така, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про кримінально-послідовний тип особистості останнього.Також, вказане, свідчить про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, або продовжити свою злочинну діяльність. Крім того, ОСОБА_6 , знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може покинути територію України, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, зможе незаконно вплинути на потерпілих та свідків, перешкоджати проведенню повного та всебічного досудового розслідування та знищити речові докази. Разом із тим, станом на 14.02.2017 року в порядку ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження відкрито матеріали кримінального провадження. Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_6 розуміючи, що стадія відкриття матеріалів кримінального провадження передує пред`явленню обвинувачення останньому у вчиненні тяжких злочинів, а також усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється та в подальшому буде звинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може покинути територію України. Разом з цим встановлено, що станом на 14.02.2017 більшість працівників територіальних підрозділів МОП "Беркут", в тому числі і колишніх працівників БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із розстрілом учасників Революції Гідності та побиттям громадян 20 лютого 2014 року, переховуються на території Російської Федерації та на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим.

Так, станом на 14.02.2017 на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим та Російської Федерації на разі переховуються ряд колишніх працівників БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області, зокрема

ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 та ОСОБА_76 , більшість з яких на разі оголошено у розшук.

Крім того, враховуючи своє службове становище ОСОБА_6 зможе незаконно вплинути на потерпілих та свідків, в результаті чого перешкоджати проведенню повного та всебічного досудового розслідування та знищити речові докази. Також, як слідує із показань свідка ОСОБА_77 , якого в порядку ст. 225 КПК України допитано у судовому засіданні, та показань ряду інших свідків та відомостей отриманих під час досудового слідства, встановлені факти можливого психічного або іншого чинення тиску на свідків з боку колишніх посадових осіб спецпідрозділів МОП «Беркут» МВС України, у тому числі ОСОБА_6 та інших осіб, що причетні до скоєння злочинів стосовно учасників протесту, у зв`язку з чим деякі свідки допитані у судовому засіданні під час досудового розслідування. Окрім того, більшість свідків у кримінальному провадженні колишні та діючі працівники БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області,у зв`язку з чим ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме змогу впливати на вказаних осіб та інших свідків, які можуть дати показання стосовно подій у період грудня 2013 року лютого 2014 року та щодо інкримінованих йому злочинів або контактувати з працівниками інших спецпідрозділів правоохоронних органів, які переховуються від органів слідства. Разом з тим, слід взяти до уваги положення ст. 23 КПК України згідно якого судом не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Беручи до уваги те, що станом на дату складання клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, в поряду ст. 225 КПК України допитані не всі свідки у кримінальному провадженні, вказана обставина не позбавляє ОСОБА_6 можливості здійснювати незаконний вплив на свідків перебуваючи на волі.

Окрім того, встановлено що наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу були в повному обсязі підтверджені в ході розгляду клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 23.06.2016, результатом якого стало обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. Наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу також були предметом розгляду апеляційної інстанції, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва ухвала Печерського районного суду м. Києва про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.06.2016 року було залишено без змін. В подальшому, наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу були в повному обсязі підтверджені ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2016,18.10.2016, 09.12.2016. При цьому під час розгляду Печерським районним судом м. Києва клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 6-ти місяців, органом досудового розслідування було заявлено, окрім існуючих, також і нові ризики, зокрема обставини передбачені п. 10. ч.1 ст. 178 КПК України, оскільки ОСОБА_6 було вчинено новий злочин, про вчинення якого йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. В подальшому, наявність заявлених органом досудового розслідування ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, а також наявність нових, були підтверджені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2016, якою було строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до 06.02.2017. Також, у даному конкретному випадку, у кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який знайшов своє відображення в засобах масової інформації на центральних каналах телебачення та не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. У своїй сукупності, вказані обставини дають органу досудового розслідування підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , знаходячись на свободі, користуючись зв`язками із зазначеними особами має реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування за межами їх юрисдикції з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих злочинів.

Незважаючи на це,рішенням слідчого судді Печерського районного суду від 04.02.2017 ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2017 на ОСОБА_6 було покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194, в тому числі і обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою. Враховуючи незаконність зазначеного рішення, 09.02.2017 органом досудового розслідування було внесено апеляційну скаргу щодо останнього, розгляд якої було призначено на 14.02.2017 Апеляційним судом м. Києва,але, ігноруючи встановлені судом обов`язки, ОСОБА_6 , одразу після зміни запобіжного заходу не з`явився у ряд судових засідань, а саме: у судове засідання, призначене на 14.02.2017 Апеляційним судом м. Києва для розгляду апеляційної скарги прокурора на зміну запобіжного заходу, що в свою чергу не дозволило органу досудового розслідування в повному обсязі реалізувати право на оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2017, оскільки судове засідання в апеляційній інстанції було призначено на дату, яка виходить за рамки дії строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та у судове засідання призначене на 15.02.2017 Апеляційним судом м. Києва, щодо оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дані обставини стали відомі вже після прийняття слідчим суддею рішення про зміну запобіжного заходу, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України є підставою для звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу. Окрім того, з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 200 КПК України, тримання. ОСОБА_78 під вартою являється єдиними гарантованим способом забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків підозрюваного. За таких обставин більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місця його перебування. Зокрема, застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, заборонено вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вчинений ним злочин спричинив тяжкі наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та побоїв громадянам. З метою запобігання вищевказаним ризикам, є необхідність у зміні запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_6 із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали вимоги клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що жодного разу він не порушував ухвалу суду щодо обрання стосовно нього вказаного запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що доводи клопотання є необґрунтованими, доказів порушення обов,язків, покладених на підозрюваного прокурором не надано, таким чином, правових підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Вислухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання прокурора та інші документи, що були надані стороною захисту на підтвердження своє позиції, слідчий суддя приходить до наступних висновків: Управлінням спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002033 від 30.09.2015, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених . 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011),ч.1 ст.171 та ч.2 ст.365 КК України. 04 лютого 2017 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва по справі номер 757/6365/17-к відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_79 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_80 . Змінено запобіжний захід ОСОБА_81 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 /вказану адресу уточнено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2017 року/. Були встановлені обов,язку, строк дії яких визначений в межах строку досудового розслідування до 23 лютого 2017 року. Слідчим суддею. З моменту набрання чинності вказаної ухвали, як встановлено у судовому засіданні, не було порушень обов,язків, визначених ухвалою слідчого судді, з боку підозрюваного. Крім того, посилання прокурора у судовому засіданні на ту обставину, що підозрюваним не виконано ухвалу слідчого судді в частині носіння електронного засобу контролю, то прокурор у судовому засіданні зазначив, що йому відомо про те, що ухвала в цій частині не виконана органом, який має здійснювати нагляд за підозрюваним за місцем його проживання, оскільки останній має недостатню кількість таких засобів, але письмово відповідь до цього часу не отримана.

У відповідності до п. 33 правової позиції Європейського Суду з прав людини від 11 квітня 2013 року «Вєренцов проти України» зазначено, що відповідно до його встановленої практики, яка відображає принцип, пов,язаний з належним відправленням правосуддя, у рішення судів мають зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов,язку наводити підстави може змінюватись залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи. Відповідно до п.75 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» наголошено на тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого п.1 ст.5 /Справа «Соловей і Зозуля проти України» номер 40774/02, номер 4048/03 від 27 листопада 2008 року. Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції після спливу певного проміжку часу досудового розслідування навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути зазначено у судовому рішенні наявність такої підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. У відповідності до ст. 183 КПК України взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є достатні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов,язків і належної поведінки. Як вбачається з клопотання та матеріалів, досліджених у судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178,183, 184,194, 200 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тривання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п,яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя