справа № 274/867/17
провадження № 1-кп/0274/326/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше несудимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст. 190 ч. 1 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
27.01.2017 року у ОСОБА_3 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , після того як вона побачила у ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo А1010а20», належний її матері ОСОБА_5 , виник умисел на заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, приблизно о 22 год. 27.01.2017 року ОСОБА_3 , будучи особисто знайомою із ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останньої, попросила у тимчасове користування під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок, вказаний вище мобільний телефон. ОСОБА_6 у зв`язку із наявністю довірливих відносин з ОСОБА_3 передала останній мобільний телефон «Lenovo А1010а20», споряджений сім-картою «Київстар», картою пам`яті об`ємом 8 Гб., та чохлом у вигляді книжки, який в подальшому ОСОБА_3 привласнила.
Таким чином, ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою заволоділа мобільним телефоном «Lenovo А1010а20», вартістю 1900 грн., споряджений сім- картою «Київстар», вартістю 15 грн., картою пам`яті об`ємом 8 Гб. вартістю150 грн., та чохлом у вигляді книжки, вартістю 80 грн., чим заподіяла ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2145 грн..
Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, належним ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 1 КК України (шахрайство).
01.03.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якою обвинувачена в повному обсязі відшкодувала матеріальні збитки, сторони визнають правильність кваліфікацій дій обвинуваченої за ст. 190 ч. 1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн..
В судовому засіданні потерпіла та обвинувачена підтримали угоду.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечив.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 КК України, є злочином невеликої тяжкості, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілою та обвинуваченою є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про примирення від 01.03.2017 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 ..
Визнати винуватою ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, призначивши їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн..
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Речовий доказ - мобільний телефон «Lenovo А1010а20», що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити потерпілій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст. 469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1