Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/120/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2017 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріали клопотання засудженого ОСОБА_6 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Геронимівка, Черкаського району Черкаської області, громадянину України, освіта неповна середня, неодруженого, до арешту не працює, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.07.2005 Гребенківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 13.01.2012 по відбуттю строку покарання;

- 01.03.2013 Банківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 09.04.2014 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 07 місяців 18 днів за постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2014;

- на даний час відбуває покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2014 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі,

відмовлено з задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника ВК №6 ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою Ленінського районного суду від 18 листопада 2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення. Своє рішення суд мотивував тим, що при оцінці ставлення засудженого до праці, у останнього спостерігається позитивна тенденція покрашення, яка проявляється в працевлаштуванні днювальним відділення соціально-психологічної служби № 1, що засвідчує успішність процесу його виправлення. Так, при оцінці поведінки засудженого, районний суд зазначив, що процес виправлення та перевиховання ОСОБА_6 є нестабільним та непослідовним. Так, оцінюючи поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання суд врахував, що засуджений систематично порушував встановлений порядок відбування покарання; не завжди має охайний зовнішній вигляд; участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. Така поведінка засудженого на даний час не свідчить про його виправлення та перевиховання, його поведінка не є позитивним прикладом для інших засуджених. Крім того, згідно протоколу №34 комісії установи від 06.10.2016 з питання застосування умовно - дострокове звільнення від відбування покарання за ст. 81 КК України ОСОБА_6 відмовлено. Більше того, суд першої інстанції зазичив, що засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин, а тому на підставі вище викладених обставин, обґрунтованих підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить, ухвалу районного суду скасувати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не в повній мірі розглянув подане ним клопотання про умовно-дострокове звільнення. Також не взяв до уваги те, що він одружений, його дружина постійно постачає до установи різні будівельні матеріали. Він постійно бере активну участь з благоустрою та ремонту виправної колонії. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що він на час розгляду клопотання не перебуває на профілактичному обліку та повністю став на шлях виправлення, що підтверджується характеристикою адміністрації установи. Більше того вказав, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення. Також просив врахувати, що у нього є дружина та дитина.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, представника виправної колонії №6 ОСОБА_8 який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно п.6 ч.1 ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Частина 2 ст.81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК).
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , останній вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2014 року засуджений за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

01.03.2013 ОСОБА_6 було засуджено Банківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2014 ОСОБА_6 було звільнено 09.04.2014 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 07 місяців 18 днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.08.2014 по 21.11.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 02 місяці 25 днів.

В Черкаському СІЗО м. Черкаси перебував з 01.09.2014 року, де допустив одне порушення встановленого режиму утримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення застосовано у зв`язку з порушенням ОСОБА_6 розпорядку дня, за що останній отримав догану. Стягнення погашене в установленому законом порядку. За час перебування у вище зазначеній установі заохочень ОСОБА_6 не мав.
З 24.12.2014 року відбуває покарання в Кіровоградській виправній колонії №6, де за час відбування покарання допустив три порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення застосовано з приводу зберігання заборонених речей, за що Воскресенський отримав попередження, догану та був поміщений до ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.
З січня 2016 року ОСОБА_6 працює днювальним відділення соціально-психологічної служби№1.
Так, з характеристики, затвердженої в.о. начальником Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС України в Кіровоградській області від 19.10.2016 року вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Разом з тим, із згаданої вище характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_6 участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.

При оцінці ставлення засудженого до праці, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції враховано, що в ставленні засудженого до праці спостерігається позитивна тенденція покрашення, яка проявляється в працевлаштуванні днювальним відділення соціально - психологічної служби № 1, що засвідчує успішність процесу його виправлення.

Разом з тим, колегією суддів враховано, що процес виправлення та перевиховання ОСОБА_6 є нестабільним та непослідовним.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання засудженого та згаданої вище характеристики на нього, протягом усього часу відбування покарання ОСОБА_6 систематично порушував встановлений порядок відбування покарання; не завжди має охайний зовнішній вигляд; участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. Така поведінка засудженого на даний час не свідчить про його виправлення та перевиховання, його поведінка не є позитивним прикладом для інших засуджених.

Крім того, 06.10.2016 року комісією Кіровоградської виправної колонії №6 з питання застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Апеляційні доводи засудженого щодо не врахування судом першої інстанції того, що його дружина постійно постачає до установи різні будівельні матеріали, він постійно бере активну участь з благоустрою та ремонту виправної колонії, а також те, що він на час розгляду клопотання не перебуває на профілактичному обліку та повністю став на шлях виправлення, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вище викладеним.

Окрім цього, колегія суддів враховує й те, що в сукупності вище викладених обставин, засуджений, який раніше звільнявся умовно-достроково, проте знову вчинив умисний злочин протягом невідбутої частини покарання, хоча і відбув три четверті строку покарання призначеного йому судом, за вчинення умисного тяжкого злочину і має позитивне ставленням до праці, однак враховуючи його поведінку, як процес виправлення та перевиховання яка не є взірцевою, а тому ОСОБА_6 на даний час не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення його апеляційної скарги.

Так, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст..ст.404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4