Справа № 314/2388/17
Провадження № 1-в/314/761/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
засудженого ОСОБА_3
представника колонії ОСОБА_4
секретар судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 , мешкав за адресою, АДРЕСА_2 .
Раніше судимого:
1) 03.04.2002 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 19.12.2002 року по відбуттю строку покарання.
2) 05.03.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 01.03.2007 року по відбуттю строку покарання.
3) 03.11.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 263 ч.2, 309 ч.1, 70 КК України до штрафу в розмірі 150 гривень.
4) 26.05.2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 389 ч.2, 71 КК України до 3 місяців 10 діб арешту. Звільнений 04.04.2009 року по відбуттю строку покарання.
5) 20.12.2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 14.01.2013 року по відбуттю строку покарання.
6) 13.02.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 15 ч.2 185 ч.2, 263 ч.2, 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
По даній справі засуджений: 15.04.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185ч.2-15 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2014 року і остаточно призначено до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Знов засуджений: 10.06.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4, КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 років 1 місяцю позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.04.2016 року, на підставі статті 72 ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 24.03.2014 року по 03.09.2014 року із розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 24.03.2014 року. Кінець строку: 14.11.2017 року.
Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.
Засуджений ОСОБА_3 просив суд задовольнити своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.
Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».
За час відбування покарання характеризується наступним чином: заохочень та стягнень не має
На виробництві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, закінчив у 2015 році Вільнянський навчальний центр №20 та здобув професію муляра ІІІ розряду).
. Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_6 не був працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи від 26.07.2016 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

10.08.2017