Дата документу Справа № 323/3459/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/353/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року про залишення клопотання без розгляду,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду залишено без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку його попереднього ув`язнення за попереднім вироком суду у строк покарання, яке засуджений відбуває в теперішній час.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, засуджений просив її скасувати, вважаючи судове рішення незаконним і таким, що грубо порушує його законні права, та просив ухвалити нову ухвалу. Задовольнити клопотання повністю. Зарахувати у строк зазначеного покарання час його попереднього ув`язнення в період з травня 2010 року по 04.10.2010 року.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, вважаючи, що суд мав розглянути клопотання по суті і відмовити в його задоволенні, але не залишати клопотання без розгляду; перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду повністю і ухвалити нову ухвалу.

Залишаючи клопотання ОСОБА_7 без розгляду, суд виходив з того, що ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року дане питання відносно засудженого вже було розглянуто і ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК вже було зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 14.04.2014 року по 15.05.2014 року включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

В своїй заяві засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.04.2014 року ОСОБА_7 не ставив питання про зарахування йому в строк покарання часу його попереднього ув`язнення з 14.04.2014 року по 15.05.2014 року, як помилково зазначив суд в оскаржуваній ухвалі.

Предметом клопотання ОСОБА_7 був час його тримання під вартою в період з травня 2010 року по 04.10.2010 року, коли він був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.09.2010 року. Заявник вважає, що він утримувався під вартою в тому кримінальному провадженні у вказаний період часу. Згодом 06.02.2014 року був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, призначеного зазначеним вироком суду на строк 1 рік 6 місяців 6 днів. В період умовно-дострокового звільнення вчинив новий злочин, у зв`язку з чим до покарання за новим вироком було частково приєднано невідбуту частину покарання за вирком від 17.09.2010 року. Наведені обставини, на переконання засудженого, дають йому право вимагати зарахувати у строк покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.04.2014 року час тримання під вартою з травня 2010 року по 04.10.2010 року.

Проте судова колегія, розглянувши по суті таке звернення засудженого, дійшла висновку, що воно безпідставне і необґрунтоване, оскільки застосування положень ч.5 ст.72 КК до покарання, яке зараз відбуває засуджений ОСОБА_7 , за вказаний період є неможливим.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК строк попереднього ув`язнення зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Таким чином, не будь-який час перебування особи в слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Проте встановлено, що ОСОБА_7 зараз відбуває кримінальне покарання за результатами розгляду кримінального провадження, в якому 14.04.2014 року ухвалено вирок Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. ОСОБА_7 тримався під вартою в даному кримінальному провадженні лише в період з 14.04.2014 року по 15.05.2014 року. А тому його вимоги про зарахування в строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК попереднього ув`язнення за період з травня 2010 року по 04.10.2010 року задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування в строк його покарання строку попереднього ув`язнення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4