Справа № 431/997/17
Провадження № 11-сс/782/48/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши 20 березня 2017 року в м. Сєвєродонецьку в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА
У відповідності до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме у наданні 06.03.2017 року орієнтовно о 10.30 годині біля автозаправної станції «АЗС», яка знаходиться при виїзді з м. Старобільска у напрямку смт. Новопсков по вул. Гагаріна, 143 10000 грн. ОСОБА_9 , який займає відповідальне становище, а саме проходить військовуслужбу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 та виконує завдання із забезпечення охорониДержавного кордону, з метою використання службового становища та сприяння підозрюваному у незаконному переміщення великої рогатої худоби у кількості не менше 10 голів через Державний кордон України.
Слідчий встановив наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя задовольнивши клопотання слідчого встановив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину, що підтверджується наявними доказами. Цей злочин віднесено до категорії тяжких, який карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Ризик, вказаний у клопотання та передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, підтверджується відомостями про внесення в ЄРДР зареєстрованих даних про спроби тиску на свідка ОСОБА_9 з метою зміни ним своїх свідчень шляхом погрози його життю, родичами підозрюваного. Слідчий суддя вважав неможливим запобігання зазначеному ризику, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Слідчий суддя при встановлені розміру застави, взяв до уваги майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 , який складається з десяти об`єктів нерухомості та чотирьох об`єктів рухомого майна, що на думку слідчого судді, є виключним випадком, тому зазначена межа п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо максимального розміру застави, не зможе забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. За таких обставин слідчий суддя встановив розмір застави 4000000 грн., який перевищує 80 мінімальних заробітних плат.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, обравши один із більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту, особиста порука. Посилається на норми кримінального процесуального закону щодо порядку застосування запобіжних заходів, а також на рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» стосовно обов`язкову розгляду можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на прецедентну практики ЄСПЛ, згідно з якою національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу. Обрання тримання під вартою із заставою у максимальному розмірі, передбаченим щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - 1250 мінімальні заробітні плати відповідно до пункту 5 статті 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ. Цей розмір застави є непомірно великою сумою для підозрюваного та не відповідає фактичному матеріальному положенню ОСОБА_8 . Захисник зазначає, що в матеріалах справи не вказано та не доведено той факт, що ОСОБА_8 достовірно знав, яку саме посаду займає ОСОБА_9 , що впливає на правильну кваліфікацію. Зазначає, що досудовим слідством не перевірений факт можливої провокації ОСОБА_8 з боку свідка ОСОБА_9 щодо здійснення злочину передбаченого ст. 396 КК України. Захисник вважає, що з процесуальних документів не зрозуміла обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 3 ст. 369 КК України. З цього приводу посилається на рішення ЄСПЛ справа Нечипорук і Йонкало проти України. На переконання захисника не доведено, що ОСОБА_8 займається фермерським господарством, оскільки відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відносно вказаної особи записів не знайдено. Окрім того, ОСОБА_8 свій земельний пай здає в оренду. Захисник вказує, що доводи слідчого судді про наявність у підозрюваного десяти об`єктів нерухомості та чотирьох об`єктів рухомого майна не відповідає дійсності, тому, що при витребуванні даної інформаційної довідки, не були вказані персональні дані підозрюваного, а саме - реєстраційний номер облікової картки платника податків. При повторному запиті, були отримані відомості про об`єкти нерухомості ОСОБА_8 , а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку мешкає його колишня дружина, з якою він розлучився 20 грудня 2016 року та двоє його малолітніх дітей, на яких підозрюваний виплачує аліменти. Більш ніякого нерухомого майна за ОСОБА_8 не значиться. Також у ОСОБА_8 на утриманні троє малолітніх дітей: 2008, 2009 та 2016 років народження; та мати 1946 року народження, яка часто хворіє та стоїть на обліку в дільничного лікаря. Вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, перебуває в громадянському шлюбі. Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від судового розгляду. Вказує про незаконне затримання підозрюваного, через те що слідчий та прокурор про затримання ОСОБА_8 його родичам не повідомили. При цьому не проводились міри по встановленню осіб, яких суд може визнати такими, що заслуговують довіри, для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. На думку захисника, ОСОБА_8 та його родичам не має сенсу впливати на свідка ОСОБА_9 , оскільки той вже надав органам досудового розслідування показання. Також захисник зазначає, що слідчим та прокурором не надано будь-яких матеріалів до свого клопотання, щодо здійснення тиску родичами підозрюваного на свідка.

При апеляційному розгляді:

- захисник, висловлюючи доводи за своєю апеляційною скаргою, підтримав її вимоги, пославшись на її доводи;

- прокурори, висловлюючи доводи за апеляційною скаргою, заперечували проти задоволення її вимог, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді;

- слідчий підтримав доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, вказавши, що розмір застави вказав, виходячи з вартості нерухомого майна, яким володіє підозрюваний, розрахунку вартості цього майна немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та прокурорів, думку слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Однак слідчий суддя не в повній мірі дотримався цих вимог закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а також достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий та встановлений слідчим суддею.

Наявність вказаного ризику підтверджується відомостями про внесення до ЄРДР даних про спроби тиску на свідка ОСОБА_9 з метою зміни ним своїх показань шляхом погрози родичами підозрюваного його життю, а тому він може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 . Підставою для внесення цих відомостей стала заява ОСОБА_9 про спроби незаконного тиску на нього.
Доводи захисника про те, що даний свідок вже дав показання, а тому у підозрюваного немає сенсу впливати на свідка є безпідставними, оскільки досудове слідство триває, що не виключає можливості спроб незаконного тиску на цього свідка з боку підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів вбачає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Зокрема застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

При цьому слідчий суддя, вказавши, що застосовує запобіжних захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, неправильно визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 02.05.2017 року. З урахуванням того, що підозрюваного ОСОБА_8 було затримано 06.03.2017 року, то 60-денний строк запобіжного заходу спливає 04.05.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею місцевого суду неправильно визначені межі застави виходячи з мінімальних заробітних плат, оскільки ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що межі застави визначається у прожиткових мінімумах для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановила, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року працездатних осіб складає 1600 гривень.

Визначена слідчим суддею застава у розмірі 4000000 гривень є завідомо непомірною для підозрюваного.
Доводи слідчого та прокурора про наявність у підозрюваного одинадцяти об`єктів нерухомого майна, слідчим суддею було встановлено наявність десяти об`єктів нерухомого майна, свого належного підтвердження не знайшли, з огляду на таке.
У судових засіданнях підозрюваний, захисник заперечували наявність такої кількості нерухомого майна у підозрюваного.
Слідчим було подано клопотання про накладення арешту на нерухоме майно у виді двох об`єктів ? частки квартири в м. Черкаси та житловий будинок в смт. Лозно-Олександрівка, Білокуракінського району. Це клопотання було задоволено слідчим суддею та відповідна ухвала набрала законної сили.

Слідчий та прокурори при апеляційному проваджені не змогли пояснити, у зв`язку з чим, не було подано клопотання про накладення арешту на інше нерухоме майно, яким на їх думку, володіє підозрюваний.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором достовірно не доведені відомості про великі статки підозрюваного, про що було вказано в їх клопотанні про застосування запобіжного заходу.

При цьому слідчим суддею було задоволено відповідне клопотання слідчого про накладення арешту на рухоме майно: трьох автомобілів (ВАЗ-210990, 2005 року випуску; ВАЗ-211540, 2010 року випуску; Geely Emgrand-7, 2015 року випуску) та причепу марки ПА004, 2010 року випуску.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що застава в межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обов`язків, визначених ч. 5 ст. 197 КПК України. При цьому колегія суддів враховує наведені положення ст. 182 КПК України та доведений об`єм нерухомого та рухомого майна, що є у власності підозрюваного.

Отже на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України заставу необхідно призначити у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постанови нову ухвалу, якою клопотання слідчого першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з 06 березня 2017 року.

Строк дії ухвали до 04 травня 2017 року.

Встановити ОСОБА_8 заставу в розмірів 160 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 256 000 (двісті п`ятдесят шість тисяч) гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Апеляційного суду Луганської області: р/р 0837, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу: застава.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави за ОСОБА_8 зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, органу досудового розслідування, а також покласти такі обов`язки: не відлучатися за межі Луганської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідком ОСОБА_9 без дотримання умов визначених прокурором, слідчим, слідчим суддею або судом.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на строк 2 місяці.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3