Справа № 404/576/17
Номер провадження 1-кс/404/153/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда в режимі відеоконференцзвязку скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність Кропивицького ГУ НП в Кіровоградській області про не внесення відомостей на підставі поданої ним заяви про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також зобов`язати провести досудове розслідування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Кіровського районного суду міста Кіровограда на бездіяльність заявленого суб`єкта оскарження, службові особи якого, після отримання від заявника письмового повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, не внесли таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Просить їх зобов`язати внести таку інформацію до ЄРДР за завідомо неправдиві покази свідка ОСОБА_4 , з попередньою правовою кваліфікацією по ст. 384 КК України. Через неправдиві покази, ОСОБА_3 незаконно засуджений і безпідставно відбуває покарання.

У судовому засіданні, ОСОБА_3 заявлені ним вимоги підтримав.

Прокурор і заявлений суб`єкт оскарження інформувались, не зявились. Їх неявка не перешкоджає вирішенню заявлених вимог скаржника.

22 жовтня 2015 року, ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області, залишений без змін вирок Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26 лютого 2015 року про визнання ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст. 186 КК України. Судові рішення набрали законної сили.

Оспорюючи результати рішень перших двох судових інстанцій в означеному кримінальному провадженні, засуджений ОСОБА_3 , 11.10.2016 року звернувся до Кропивницького ГУ НП в Кіровоградській області з заявою про злочин. Повідомлені ним обставини, є предметом дослідження в цій скарзі.

17.10.2016 року, заявлений суб`єкт оскарження направив скаржнику відповідь, в якій послався на відсутність події злочину, як на підставу відмови у внесенні повідомлення та відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 214 КПК України визначено, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Таким чином, обов`язок внести до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозвязку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Тобто критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.

Підставою вважати заяву чи повідомлення про злочин є наявність в таких заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину та інше.

В доводах скаржника висловлюються сумніви стосовно правильності оцінки наданих суду доказів та заперечення ОСОБА_3 з висновками судів першої та другої інстанцій, зазначених в оспорюваних ним судових рішеннях.

Таким чином, усні припущення скаржника зводиться до бажання засудженого повторно провести дослідження та здійснити повторний правовий аналіз доказів по справі.

Судове рішення приймається у формі ухвали або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 369, 371-374 цього Кодексу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) Комітету Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3).

Тотожні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року.

Враховуючи викладене, переконаний у відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою поданою засудженим щодо неправильної оцінки доказів в кримінальному провадженні, та завідомо неправдивих показів свідка.

Оскарження дій головуючого судді або членів колегії суддів, а також неправильність оцінки доказів, є предметом дослідження під час розгляду апеляційної/касаційної скарги, або заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Втручання органу досудового розслідування під час здійснення судового розгляду кримінального провадження є неприйнятним. За таких умов, не підлягає задоволенню й похідна вимога скаржника щодо проведення нового досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 117, 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_3 на бездіяльність Кропивицького ГУ НП в Кіровоградській області про не внесення службовими особами відомостей на підставі поданої ним заяви від 11.10.2016 року про кримінальне правопорушення щодо завідомо неправдивих показів свідка ОСОБА_4 за попередньою правовою кваліфікацією по ст. 384 КК України та внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також провести досудове розслідування,- відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1