Справа №198/293/17
Провадження №1-кп/0198/33/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.17 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000058 внесене в ЄРДР 07.03.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Полтаві, проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого трактористом в Павлоградському міському управлінні водного господарства, з середньою освітою, раніше судимого: 1) 23.12.2014 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1 КК України до громадських робіт на строк 120 годин; 2) 20.04.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.389, ст. 71, ст. 72 КК України до арешту на строк один місяць один день; звільнився з місць позбавлення волі 13.07.2015 року
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Наказом директора ФГ «МЮД» від 24.07.2015 року обвинуваченого було призначено на посаду слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування тракторної бригади ФГ «МЮД».
07 червня 2016 року ОСОБА_4 отримав від керівництва фермерського господарства наряд скосити траву поблизу готелю ФГ «МЮД», розташованому по вул. Центральній, 5 с. Чаплинка Юр`ївського району Дніпропетровської області. Для виконання наряду обвинуваченому було видано бензокосу марки «Байкал», яка є власністю ФГ «МЮД».
Під час виконання наряду в обвинуваченого виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеної бензокоси.
З метою реалізації злочинного умислу, обвинувачений, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав бензокосу марки «Байкал» вартістю 1431,06 грн., спричинивши ФГ «МЮД» матеріальну шкоду на суму 1431,06 грн.
Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і підтвердив викладені вище обставини, не спростовуючи час, місце, мотив вчинення злочину, об`єм та вартість викраденого.
Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали.
Зізнавальні свідчення обвинуваченого суд знаходить відповідаючими об`єктивним обставинам вчинення кримінального правопорушення, вони надані послідовно, несуперечливо. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів обвинуваченого у суду не виникає.
Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.
З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що винність ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно доведена, вчинене ОСОБА_4 підлягає кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України.
Обираючи покарання для ОСОБА_4 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується негативно. Обставиною, що пом`якшує покарання для обвинуваченого суд визнає щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
При призначенні покарання, суд (також) враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до котрої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, результати досудової доповіді щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також зважаючи на вартість майна яким заволодів обвинувачений, суд призначає покарання останньому в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, при цьому вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та застосовує до нього правила ст.ст.75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік десять місяців.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності з ст.76 КК України, ОСОБА_4 на протязі іспитового строку зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ бензокосу марки «Байкал» залишити ФГ «МЮД», як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1