Провадження № 1-кп/537/104/2017
Справа № 524/457/17-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кременчуці Полтавської
області кримінальне провадження №0004174 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари Полтавської обл., українця, громадянин України,освіта середня,одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, не працює, зареєстрований за адресою: Полтавська обл., Новосанжарський район, с.Попове, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:
27 жовтня 2016 року близько 10 год. 30хв. в м.Кременчуці по вул.Халаменюка біля магазину «Оптовичок», водій ОСОБА_4 керував автомобілем «FORD TRANSIT» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по тротуару не переконався в безпеці даного маневру, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка йшла позаду автомобіля у напрямку його руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1274 від 16.12.2016 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісточок лівої гомілки зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм довготривалого розладу здоров`я.
Згідно з висновком експерта авто технічної експертизи №426 від 17.11.2016року в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «FORD TRANSIT» н.з. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній обстановці в діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв*язку з виникненням даної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив ДТП не навмисно.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила , що 27.10.2016 року трапилося ДТП, дійсно вона отримала ушкодження. Дійсно обвинувачений ОСОБА_4 розрахувався з нею. Претензій до нього не має.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочинів, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Також, при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема, що внаслідок вчиненого ним злочину потерпіла, людина похилого віку отримала тілесні ушкодженні середньої тяжкості, отже наступив невідворотний наслідок для потерпілої ОСОБА_5 , яка тривалий час лікується та в теперішній час продовжує лікуватись, позбавлена нормального способу життя, потребує сторонньої допомоги.
При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого ним діяння, зокрема, що обвинувачений визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, жалкує з приводу вчиненого злочину, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.
Суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік , враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_4 не працює, не здійснює підприємницьку діяльність.
Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.1 ст.286 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений не судимий, не працює , має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його позитивну характеристику,думку потерпілої, яка прохала суд суворо не карати і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 879/ вісімсот сімдесят дев*ять/грн. 60коп витрат на проведення судової авто технічної експертизи .
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої, визнаний обвинуваченим в повному обсязі, також підлягає задоволенню.
Речові докази по справі, автомобіль «FORD TRANSIT» н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ст.100 КПК України, залишити власнику .
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання:
- за ст. 286 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1( один) рік.
Відповідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши 1/ один / рік іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки:
1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Полтавської області радника юстиції ОСОБА_3 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області /пл..Перемоги, 2, м.Кременчук, 39614, УК у Кременчуці 24060300, р/р 0008 в ГУДКСУ у Полтавській області, , МФО 831019/ витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 7523/ сім тисяч п`ятсот двадцять три/ грн.. 70коп.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 879/вісімсот сімдесят дев*ять/грн. 60коп витрат на проведення судової авто технічної експертизи .
Речові докази по справі, автомобіль «FORD TRANSIT» н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ст.100 КПК України, залишити власнику .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1