ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2652/17
Провадження № 1-кп/210/381/17

"31" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за №0000574 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, надійшов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Прокурор судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р. , дата набуття чинності 11.09.97 р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Єлоєв проти України (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа Буткевічюс проти Литви (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

У справі "Третьяков проти України" ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не одружений, осіб на утриманні не має, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину у період іспитового строку, а отже зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин, враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_5 під варту на даний час не змінилися, суд вважає необхідним продовжити останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2017 року включно.

Усі доводи обвинуваченого та його захисника, викладені у його клопотаннях, зокрема його соціальні зв"язки, наявність захворювань, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема ризиками, що наразі не відпали: може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин.
Що стосується скарг захисника та обвинуваченого щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого, та неналежному лікуванні суд зазначає наступне.
Спільним наказом від 10.02.2012р. за № 239/5/104 затверджено Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (надалі - Порядок).
Згідно з вказаним порядком, а саме п. 2.3 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Пунктом 2.6 даного порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Якщо ж за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО (п. 2.7 Порядку). Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Враховуючи викладене, обвинуваченому гарантоване право на отримання належної медичної допомоги, у порядку встановленим законодавством.
Оскільки сторона захисту та обвинувачений посилаються на погіршення стану здоров`я обвинуваченого, який є слідчо-заарештованим та рахується за Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, враховуючи положення ст. 5 Конвеції, суд вважає за доцільне зобов`язати керівника Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПС України в Дніпропетровській області негайно провести медичне обстеження ОСОБА_5 та забезпечити відповідне лікування за медичними показниками.
Крім того, суд вважає за доцільне витребувати з Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПС України в Дніпропетровській області відомості щодо перебування на лікуванні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рахується за Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу із зазначенням: діагнозу, призначеного лікування, з наданням належним чином засвідчених медичних довідок, відомостей про те, чи має можливість обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я перебувати в залі судового засідання, чи має можливість обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 176-178, 196, 315, 369, 371, ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29 жовтня 2017 року включно.
Зобов`язати керівника Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПС України в Дніпропетровській області негайно провести медичне обстеження ОСОБА_5 та забезпечити відповідне лікування за медичними показниками.
Витребувати з Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПС України в Дніпропетровській області відомості щодо перебування на лікуванні обвинуваченого ОСОБА_5 , який рахується за Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу із зазначенням: діагнозу, призначеного лікування, з наданням належним чином засвідчених медичних довідок, відомостей про те, чи має можливість обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я перебувати в залі судового засідання, чи має можливість обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО.
Зобов`язати Криворізьку установу виконання покарань № 3 УДПС України в Дніпропетровській області надати до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу запитувану інформацію у строк до 13 вересня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1