Справа № 314/7582/16-к
Провадження № 1-в/314/71/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 .

Раніше судимий: 26.05.2015 року Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України, строк 3 роки позбавлення.

Засуджений: 15.10.2015 року Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України, строк 3 роки 7 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського райсуду Запорізької області від 23.03.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.04.2015 року по 26.06.2015 року та з 04.10.2015 року по 17.11.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 21.04.2015 року. Кінець строку: 03.08.2018 року.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області, де знаходився з 30.04.2015 року по 14.07.2015 року характеризувався задовільно, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 14.07.2015 року по 04.10.2015 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

З 04.10.2015 року по 04.12.2015 року тримався у Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області за час тримання характеризувався задовільно, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 04.12.2015 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризується наступним чином: допустив два порушення установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС, стягнення зняті у встановленому законом порядку. Працевлаштований в промисловій зоні колонії в цеху № 2 різноробочим, до праці ставиться сумлінно та відповідально. За сумлінну поведінку і ставлення до праці тричі заохочувався, з них один раз правами начальника колонії та два рази правами начальника відділення СПС. За характером енергійний, відвертий, старанний, приймає участь в організації виховних заходів які проводяться у відділенні СПС, в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт». Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, відвідує бібліотеку колонії. Приймає активну участь у роботі самодіяльної організації відділення СПС № 2, а саме входить до складу виробничої секції. Підтримує родинні зв`язки з сестрою шляхом листування. За вироком суду має позов 42222,26 гривень, але утримання не здійснюються по причині відсутності виконавчого листа. У скоєному злочині провину визнає, щиро розкаюється.

Представник адміністрації просив задовольнити подання адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, так як засуджений не став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Згідно ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення - це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент підстави характеризується: зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. При цьому необхідно зазначити, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Висновок суду про те, чи став засуджений на шлях виправлення повинен базуватися на врахуванні даних про особу засудженого, його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого та його ставлення до праці за весь час відбування покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання засуджений за вироком суду має зобов`язання відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 42222,26 грн., який засудженим не виконується.

Засуджений в установі виконання покарань був працевлаштованим, отримував заробітну плату, що свідчить про наявність об`єктивної можливості виконувати зобов`язання відшкодування шкоди засудженим самостійно, однак зобов`язання відшкодування шкоди засудженим не виконується.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Суд враховує, що завданням кримінального законодавства (ст.1 КК України, ст.2 КПК України) є зокрема захист прав потерпілого, яке полягає у відновленні прав потерпілого в результаті вчинення кримінального правопорушення, а в разі неможливості відновлення прав забезпечення справедливої компенсації завданої шкоди в результаті кримінального правопорушення.

Зазначені обставини не свідчать про те, що засудженим здійснюється виправлення, тобто - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки (ст.6 КВК України), а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 82 КК України , ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

19.01.2017