Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
24 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2016 року у кримінальному провадженні №№0006413 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 27.11.2011 р. Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, 27.06.2013 р. звільнений умовно-достроково з не відбутим покаранням 11 місяців 21 день,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

16 жовтня 2014 року, приблизно 05:00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи поблизу магазину "Бахус", що по вул. Соборній в м. Рівне, під час розмови із ОСОБА_9 , зняв з шиї останнього золотий ланцюжок 585 проби вагою 10 грам, вартістю 5000 грн., який сховав при собі та усвідомлюючи, що його дії викриті потерпілим, продовжуючи злочинні дії по утриманню викраденого майна, використовуючи надумані приводи, діючи відкрито втік із зазначеним майном, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 5000 гривень.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі, прокурор не оскаржуючи вирок суду першої інстанції в частині доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій вважає його незаконним в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_6 , який неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності та має не зняті та не погашені судимості, на шлях виправлення і перевиховання не став та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності. Зазначає про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, що характеризується підвищеним рівнем та ступенем суспільної небезпеки, та наслідки, які заподіяні вказаним злочином, а також особу підсудного. ОСОБА_6 хоча і частково визнав вину в інкримінованому діянні та відшкодував завдану шкоду, але дані дії вчинені ним лише з метою отримання якомога меншого покарання та відповідальності за умисні протиправні дії. За таких обставин, призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та звільнення на підставі ст. 75 КК України від такого покарання з іспитовим строком в 3 роки, не відповідає ступеню тяжкості та ступеню небезпеки злочину і меті покарання, яке згідно ст. 50 КК України повинне не тільки покарати, а й виправити засудженого, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , за ч.2 ст. 186 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 просить вирок суду залишити без змін, оскільки суд належним чином врахував всі пом`якшуючі вину ОСОБА_6 обставини та прийшов до правильного висновку про можливість його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами та не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора.

Поряд з цим, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину ( класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного( вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і призначив йому покарання із застосуванням ст.75 КК України , яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та не є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню особою інших злочинів, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.
За вимогами ч. 2 ст. 409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Сукупність зібраних у справі доказів та їх аналіз об`єктивно свідчать, що ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, умисно з корисливих мотивів, зняв з шиї потерпілого золотий ланцюжок, який сховав при собі та усвідомлюючи, що його дії викриті потерпілим, продовжуючи злочинні дії відкрито втік із зазначеним майном, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5000 гривень
Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання та особи обвинуваченого .
Як вбачається з вироку, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував його часткове визнання вини, позитивну характеристику з місця проживання, відшкодування завданої шкоди потерпілому та зазначив про відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Однак, залишив поза увагою тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, особливості та обставини його вчинення - злочин є умисним, закінченим, вчинений з корисливих мотивів, а також той факт, що ОСОБА_6 не працюючий, раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, зокрема, і за вчинення тяжких злочинів, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, останній умисний злочин вчинив після спливу незначного проміжку часу від моменту закінчення умовно-дострокового терміну, що знайшло своє підтвердження і при апеляційному розгляді кримінального провадження, та свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення та перевиховання не став.
За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки таке покарання суперечить загальним засадам його призначення.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , колегія суддів на підставі ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, за обставин встановлених судом першої інстанції та перевірених при апеляційному розгляді справи, обставин, що пом`якшують покарання - повне відшкодування збитків потерпілому, а також позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий і вчинив через короткий проміжок часу після відбуття покарання новий злочин , що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання поважати закон - та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інше, більш м`яке покарання не забезпечить виправлення й перевиховання обвинуваченого. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора обґрунтована та підлягає до задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.405,407, 413,418, 420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - задовольнити.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 взяти під варту в залі Апеляційного суду Рівненської області.
Строк відбування покарання рахувати з 24 січня 2017 року.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :

_________________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3