справа №176/1729/16-к
провадження №1-в/176/1053/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року

Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання, яка надійшла від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челекен Красноводської області Туркменістан, громадянина України, засудженого: 12.01.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі 8 років, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 14.01.2011 року по 24.04.2012 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представників Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 являється засуджений 12.01.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі 8 років. Початок строку відбування покарання 14.01.2011 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року про зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 14.01.2011 року по 24.04.2012 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України - є 04.10.2017 року.
Засуджений ОСОБА_3 в заяві від 31.05.2016 року (вх. 6542/16 від 29.06.2016 р.) заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який вважав, що засуджений може бути звільнений умовно-достроково, оскільки незважаючи на попередні стягнення залучений до праці та останній раз заохочувався, прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, який вважав, що вже є досягнута мета виправлення засудженого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до висновку про не достатність підстав для задоволення цього клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 27.01.2011 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 04.06.2012 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання з цього часу у виправній колонії мав два заохочення від 31.12.2014 року та від 27.07.2015 року у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Однак після отриманих заохочень поведінка засудженого ОСОБА_3 змінилася на негативну, що випливає з трьох стягнень, які накладалися періодично протягом останнього року відбування покарання: від 07.10.2015 року у вигляді 14 діб ДІЗО за самовільне залишення робочого місця правами, від 23.11.2015 року 12 діб ДІЗО за порушення локалізації в житловій зоні, від 09.12.2015 року у вигляді догани за порушення режиму утримання, а саме зробив отвір в стіні камери.

Останнє заохочення у вигляді подяки ОСОБА_3 оголошено згідно наказу по установі виконання покарання №612 від 06.07.2016 року, тобто в тому самому місяці, коли звернувся з клопотанням.

Суд враховує, що ОСОБА_3 являється працевлаштований різноробочим бригади №91 дільниці ТНС.

Втім, наявність неодноразових стягнень, які були застосовані та накладені до ОСОБА_3 за порушення режиму відбування покарання в установі на протязі майже останнього року відбування покарання в установі, які накладались за неодноразові порушення ним режиму відбування покарання, у тому числі за суттєві порушення, за які двічі були застосовані суворі стягненнями, у вигляді тримання в дисциплінарному ізоляторі, та незважаючи на останнє заохочення, тобто мало місце заохочення-стягнення-заохочення, та при цьому останнє заохочення застосоване менш ніж за місяць до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_3 змінився та став на шлях виправлення , а тим більше виправився.

Суд не погоджується та вважає, що виведені установою виконання покарання характеристики відносно засудженого ОСОБА_3 , згідно яких за весь час відбування покарання, та так само і на момент розгляду клопотання незмінно позитивно характеризується, суперечать матеріалам особової справи, з яких вбачається і підтверджується, що за час перебування в установі мав неодноразові стягнення за суттєві порушення режиму відбування покарання, та на момент звернення з клопотанням остання поведінка засудженого була і він мав три стягнення, і останнє заохочення було оголошено менш ніж за місяць вже після звернення засудженого з клопотанням.

Крім того, ОСОБА_3 за час перебування в установі виконання покарання

розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 07.11.2014 року, 10.11.2015 року - відмовлено, як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 02.02.2015 року, 04.03.2016 року відмовлено як такому, який не став на шлях виправлення. Відповідно до ст. 81 КК України на адміністративних комісіях розглядався 13.05.2016 року відмовлено як такому який не довів свого виправлення.
При розгляді даного клопотання суд також бере до уваги і враховує у сукупності те, що ОСОБА_3 являється засуджений і відбуває покарання в межах верхньої межі санкції статті за скоєння ним тяжкого злочин проти життя і здоров`я особи, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя.

За таких обставин суд приходить до висновку і вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та клопотання задоволенню

не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :