Дата документу 03.06.2013
Справа № 334/1836/13-к
Провадження № 1-в/334/42/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

за участю прокурора Науменко М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про звільнення від додаткового покарання у зв`язку зі спливом строків давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в :

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 1-27/98 від 18.02.1998 року ОСОБА_1 був засуджений за ч.2 ст. 106, ч.3 ст.144, ч.1 ст.222 КК України ( в ред. 1961р.) із застосуванням ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Заявник посилається на те, що під час проведення досудового слідства у нього було проведено обшук 06.02.1996р. під час якого вилучено майно та передано на відповідальне збереження до прокуратури Запорізької області.

Вказане майно, частково передавалось його дружині ОСОБА_2 на зберігання їхньою знайомою. У зв`язку із закінченням строку дії договору, до неї було пред`явлено позов. За результатами розгляду якого прийнято рішення про відмову у позові, з підстав того, що з матеріалів вбачається, що описане майно належить йому.

23.05.2012р. факт зберігання вилученого у нього майна перевірявся прокуратурою Запорізької області, про що складено акт, де перелічено майно, яке дотепер на виконання вироку суду не конфісковано у дохід держави.

До теперішнього часу вилучене у нього майно продовжує зберігатись в прокуратурі Запорізької області незважаючи на те, що закінчились граничні строки давності виконання обвинувального вироку в частині додаткового покарання - конфіскації 1/2 части належного йому майна, що становить 15 років. Майно йому не повернуто.

Наявність вироку, який дотепер не виконано в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, створює для нього юридичні наслідки, передбачені ст. 89 КК України, що є істотним порушенням його прав.

Порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, врегульовано Розділом 5 КПК України в ред.1960р.

20.11.2012р. вступив в дію новий Кримінально-процесуальний кодекс України, де порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку, врегульовано Розділом 8.

Згідно п.11 перехідних положень КПК України (в ред.. 2013р.) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим кодексом надійшли до суду розглядаються в порядку, який діяв до набрання чинності цим кодексом.

Загальні положення кримінальних кодексів 1960р. та 2012р. щодо порядку розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироків, передбачають розгляд вказаних питань судом, який постановив вирок.

Вважає, що розгляд заяви про звільнення від додаткового покарання конфіскації 1/2 частина майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку повинен відбуватись на підставах, встановлених ч.1 ст. 409 КПК України (в ред.1960р.) та в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України.

Згідно ст. 54 КК України (в ред. 1961р.) звільнення засудженого від відбування покарання, може застосовуватись тільки судом у випадках і в порядку зазначених у законі.

Згідно п. 11 прикінцевих та перехідних положень КК України ( в ред. 2001р.) правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960р. щодо давності, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим кодексом, за винятком випадків, якщо цим кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Згідно ст. 49 КК України ( в ред. 1961р.) обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було звернуто до виконання з дня набрання вироком законної сили протягом п`яти років - при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч.2 ст. 49 КК України ( в ред. 1961р.) обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Звернув увагу, що чинним кримінальним законом також передбачено його право на звільнення від покарання конфіскації майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Згідно ч.1 ст. 80 КК України (в ред. 2001р.) особа звільняється від відбуванням покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочини середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Згідно ч.2 ст.80 КК України (в ред. 2001р.) строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Просив звільнити його від покарання у вигляді конфіскації 1/2 частини належного йому майна, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.1998р. у зв`язку зі спливом строків давності виконання обвинувального вироку та повернути вилучене майно, яке перебуває на зберіганні в прокуратурі Запорізької області.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає поверненню для подачі до належного суду, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 1-27/98 від 18.02.1998 року ОСОБА_1 був засуджений за ч.2 ст. 106, ч.3 ст.144, ч.1 ст.222 КК України ( в ред. 1961р.) із застосуванням ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Під час проведення досудового слідства у нього було проведено обшук 06.02.1996р. під час якого вилучено майно, а саме золоті прикраси та передано на відповідальне збереження до прокуратури Запорізької області. Згідно протоколу обшуку від 06.02.1996р. у ОСОБА_1 було вилучено 81 пункт золотих виробів / т.9 а.с. 6-8/.

Згідно протоколу огляду від 8.02.96р. огляду 87 пунктів золотих виробів. / т. 7 / Саме на всі ці вироби постановою від 9.09.1996р. накладено арешт та вони передані на відповідальне зберігання Запорізьке управління Національного банку України / т. 7 а.с. 98/.

23.05.2012р. факт зберігання вилученого у нього майна перевірявся прокуратурою Запорізької області, про що складено акт, де перелічено майно, а саме золоті вироби, які дотепер на виконання вироку суду не конфісковано у дохід держави.

Втім, згідно зазначеного акту на зберігання знаходиться тільки 42 пункти золотих виробів та відображено, що 27.10.2008р. складався акт прийому-передачі золотих виробів. Кому та в зв»язку з чим вони передавалися не зазначено, куди поділася частина золотих виробів також не зазначено.

Заявник посилається на те, що обвинувальний вирок не було звернуто до виконання з дня набрання ним законної сили протягом 5-ти років. Крім того від часу його винесення минуло 15 років.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на час звернення вироку до виконання, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

З матеріалів кримінальної справи № 1-27/98 вбачається, що після набрання вироком законної сили, його було звернуто до виконання та він відбував призначене судом покарання.

Крім того, виконавчі листи про конфіскацію майна належного ОСОБА_1 були надіслані на виконання до Бердянського районного суду м.Бердянськ 04.06.1998р. за місцем його проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1.

21.08.2000р. виконавчі листи про конфіскацію майна належного ОСОБА_1 були направлені до ВДВС Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, для виконання, оскільки вилучене майно було передано на зберігання до ФЕВ УМВС України в Запорізькій області та до Запорізького обласного управління Національного банку України.

На сьогоднішній день відсутні які-небудь данні про виконання вироку з приводу конфіскації майна заявника та де зараз вони перебувають, чи конфісковано яке-небудь його майно за місцем проживання.

Довідки ВДВС з Бердянського та Орджоникідзевського районів про відсутність зазначених виконавчих листів на виконання заявником суду не надано.

За таких обставин, суд позбавлений можливості зробити висновок про сплив строку давності виконання вироку суду в частині додаткового покарання - конфіскації майна.

На підставі викладеного та керуючись 49 КК України, ст. 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від покарання у вигляді конфіскації 1/2 частини належного йому майна, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.1998р. у зв`язку зі спливом строків давності виконання обвинувального вироку та повернення вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 7 діб.

Суддя: Лихосенко М. О.