11-кп/775/166/2016(м)
229/5069/13-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001308 від 31.07.2013 року за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 04.03.2014 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 25.05.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 8554,17 гривень та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень.

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 19.11.2012 року о 17.00год. з квартири АДРЕСА_3 , де він на той час тимчасово проживав, таємно, повторно, викрав піаніно марки «Ronisch», яке належить ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 5595,1грн.

Він же, 21.11.2012 року приблизно о 12.00год., точний час у ході досудового розслідування не встановлено, з тієї ж квартири, де він на той час тимчасово проживав, таємно, повторно, викрав баян марки «Орфей», який належить ОСОБА_6 , спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 959,16грн.

Він же, 30.11.2012 року приблизно о 12.00год., точний час у ході досудового розслідування не встановлено, з тієї ж квартири, де він на той час тимчасово проживав таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Потерпіла, не погодившись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

На обгрунтування апеляційних вимог вказує, що обвинувачений заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 8554,17грн., у зв`язку з чим його дії належить правильно кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна у великих розмірах, яке вчинено повторно. З цих підстав вважає, що ОСОБА_7 повинно бути посилене покарання.

Також не згодна з частковим задоволенням її цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1500грн., оскільки протиправними діями обвинуваченого їй була спричинена моральна шкода, яка виразилася у погіршені стану її здоровь`я, в наслідок чого вона зверталась за медичною допомогою до неврологічного відділення Дружківської міської лікарні № 2, про що свідчить наявна в матеріалах кримінального провадження медична довідка.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині збільшення грошової компенсації відшкодування моральної шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, повторно і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, є правильними.

Як вбачається з журналу судового засідання та вироку суду, кримінальне провадження розглянуто у порядку ст. 349 КПК України. Кваліфікація дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оспорювалась. Тому, потерпіла не має права на оскарження судового рішення в цієї частині. Більш того, відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України ( на час вчинення кримінального правопорушення) настає за умови, якщо шкода заподіяна у межах від 134,125 грн.- 321-900 грн. Отже, апеляційні доводи потерпілої, з цього приводу, не ґрунтуються на законі і є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання, між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимого кримінального закону судом також дотримані у повному обсязі.

Так, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, данні про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд врахував рецидив злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд врахував щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, призначене покарання є справедливим та достатнім для перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним кримінальних правопорушень. Отже, апеляційні доводи потерпілої, з цього приводу, також є безпідставними.

Стосовно рішення суду в частині відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, з наступними змінами, постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому.

Вказані норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленуму ВС України судом дотримані не у повному обсязі.

Вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд виходив з доведеності винуватості обвинуваченого та порушень нормальних життєвих зв`язків потерпілої від втрати її майна.

Між тим, суд не врахував душевні переживання потерпілої, яке потягло її лікування у невропатолога, а також вимоги розумності, справедливості та частково задовольнив позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди.

Статтею 408 КПК України передбачені підстави для змінення вироку суду, у тому числі у разі збільшення сум, які підлягають стягненню.

На засадах розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої у зв`язку з втратою її майна та складність поновлення попереднього становища, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, колегія суддів вважає, що стягнутий розмір грошової компенсації є недостатнім. Тому, апеляційні доводи потерпілої в цій частині є обґрунтованими, але не такими, що є підставою для скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд. .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 04.03.2014 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині цивільного позову.

Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині вирок Дружківського міського суду Донецької області від 04.03.2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3