Справа № 355/95/16-к
Провадження № 1-кс/355/81/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про тимчасовий доступ до речей і документів

28 квітня 2016 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю суб`єкта кримінальної процесуальної діяльності адвоката ОСОБА_3

розглянувши клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 по кримінальному провадженні за № 000046 від 23.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про тимчасовий доступ до речей та документів,

в с т а н о в и в:

захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 000046 від 23.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів,

Своє клопотання обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування його підзахисний ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 22 січня 2016 року біля 12 год. в приміщенні будинку АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із дружиною ОСОБА_5 з приводу систематичного вживання останньою алкогольних напоїв та неналежним доглядом за дітьми виникла словесна сварка. Під час сварки ОСОБА_4 наніс декілька ударів ОСОБА_5 по обличчю та іншим ділянкам тіла. На думку органу досудового розслідування від цих ударів ОСОБА_5 спричинено тяжкі тілесні ушкодження від яких остання померла.

Установлено, що 25.01.2016 об 11 год. 30 хв. працівники зазначеного відділу поліції незаконно затримали ОСОБА_4 та незаконно позбавили його волі утримуючи в приміщенні колишньої бані на території Баришівського відділу поліції до 09 год. 00 хв. 27.01.2016 з метою примусити його до дачі показань. Під час цього незаконного затримання застосовувалося катування, а саме ОСОБА_4 не давали спати, води та їжу, позбавили права на захист.

У січні поточного року та в період з 25.01.2016 по 27.01.2016 ОСОБА_4 користувався послугами оператора мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », телефонний номер НОМЕР_1 . Під час перебування у відділі поліції ОСОБА_4 здійснював дзвінки родичам та друзям і повідомляв їм про своє затримання та своє місцеперебування.
Під час цього незаконного затримання, ОСОБА_4 повідомлено про підозру, його допитано як підозрюваного без участі захисника (порушено право на захист), проведено слідчий експеримент тощо.
Тобто інформація про телефонні дзвінки ОСОБА_4 в період з 25.01.2016 по 27.01.2016 та його місцеперебування може бути доказом у суді та буде підтверджувати його показання та інших свідків щодо незаконного затримання ОСОБА_4 працівниками поліції, катування, порушення права на захист, а також про недопустимість доказів отриманих органом досудового розслідування.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали поданого клопотання слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.
За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В одному із фундаментальних рішень (рішення у справі «Сельмуні проти Франції») ЄСПЛ визначено, що ст. 3 Конвенції є втіленням основних цінностей демократичних суспільств, які входять до складу Ради Європи, і вважається одним із найважливіших основоположних положень Конвенції, відступ від якого не дозволяється. У разі подання скарг за цією статтею Конвенції ЄСПЛ повинен провести особливо ретельний аналіз із урахуванням усіх матеріалів, поданих сторонами (правова позиція у справі «Матьяр проти Туреччини»).

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що ст. 3 Конвенції захищає одну із фундаментальних цінностей демократичного суспільства, згідно з цією статтею забороняється будь-яке катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження, незалежно від обставин справи чи поведінки потерпілого (рішення у справі «Лабіта проти Італії»).

Так, відповідно до ст.ст. 86-93 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст. 159-163 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. До охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.
Згідно з пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, перевірки поданих фактів, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання сторони захисту задовольнити, оскільки іншими способами довести обставини перебування цілодобово на території Баришівського відділення поліції ОСОБА_4 в період з 25.01.2016 по 27.01.2016, крім як за допомогою інформації та документів оператора мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо місця знаходження абонента ОСОБА_4 , який користувався телефонним номером НОМЕР_1 , у період з 20.01.2016 до 27.01.2016 включно та про його з`єднання, тривалість розмов тощо, неможливо.
Керуючись ст. ст. 161-165 КПК України,
У х в а л и в :
Надати стороні захисту (адвокату ОСОБА_3 ) доступ до інформації та документів оператора мобільного зв`язку «« ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо місця знаходження абонента ОСОБА_4 , який користувався телефонним номером НОМЕР_1 , у період з 20.01.2016 до 27.01.2016 включно, про зв`язок цього абонента, надання йому телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання.
Строк дії даної ухвали не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення та набирає законної сили з моменту її проголошення.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів застосовується кримінально-процесуальна санкція передбачена ст.166 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1