Провадження № 1-кп/522/353/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження № 0008452 від 17.09.2014 року на підставі обвинувального акту відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.10.2002 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 08.12.2003 року Луцьким міським судом Волинської області за ст. 115 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 15 років позбавлення волі, звільнився 03.10.2013 року умовно-достроково, із застосуванням ст. 81 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чорнобиль Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.12.2007 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 05.09.2014 року по відбиттю строку покарання,

обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014 року близько о 21:00 годині, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , знаходячись біля Залізничного вокзалу у м. Одесі, познайомилися з ОСОБА_9 , з якою у подальшому стали розпивати спиртні напої у кафе, розташованому за адресою: вул. Новощепний ряд в м. Одесі. Після чого, супроводжуючи її до тролейбусної зупинки, розташованої по вул. Середньофонтанська у м. Одесі, біля Залізничного вокзалу у м. Одесі звернули увагу на її мобільний телефон та речі, і домовились про їх відкрите викрадення.

17.09.2014 року близько о 01.40 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці біля Залізничного вокзалу в м. Одесі, на вул. Среднефонтанській, несподівано для потерпілої, ривком, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo», вартістю 2120 грн. і втік в напрямку парку, а ОСОБА_4 продовжуючи злочинні дії, які були попереднє узгодженні, підвів ОСОБА_9 до паркану Залізничного вокзалу, де відкрито заволодів її жіночою сумкою, вартістю 150 грн. та грошовими коштами у сумі 188 грн., які знаходились в сумці, заподіявши при цьому потерпілій матеріальних збитків, на загальну суму 2458 гривень і зник з місця скоєння злочину.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав фактично частково, не визнаючи кваліфікуючий ознак попередню змову групою осіб і показав, що дійсно 16 вересня 2014 року, разом з ОСОБА_4 , біля залізничного вокзалу в м. Одеса, познайомилися з потерпілою ОСОБА_9 . Після знайомства зайшли в кафе де пригостили її кавою, горілкою і купили квіти, після чого направилися на зупинку біля вокзалу громадського транспорту, де він побачив її телефон і раптово вирвав його з потерпілої з руки і втік, через дорогу в парк, де приблизно, через 20 хвилин зустрів ОСОБА_4 і через декілька хвилин разом з ним були затримані працівниками міліції, після чого він видав викрадений ним телефон потерпілої. Наполягає, що з ОСОБА_4 про пограбування потерпілої не домовлялися, а бажання заволодіти телефоном виникло раптово.

Обвинуваченний ОСОБА_4 винним себе фактично не визнав і показав, що погоджується з показами ОСОБА_10 , наполягає на тому що ніякого злочину не скоював, хто викрав сумку потерпілої йому невідомо, вважає що ОСОБА_9 його оговорює.

Після дослідження доказів в судовому засіданні наданих предстаником державного обвинувачення, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнали себе винними в повному обсязі і погодилися з обставинами викладеними в обвинувальному акті і дослідженнми в судовому засіданні, що судом враховано при ухвалені вироку.

Не зважаючи на те, що обвинувачені визнали свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 186 ч. 2 КК України, їх винуватість повністю доведена наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами.

- Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 16.09.2014 року о 21 годині вона їхала з центру міста Одеси на пос. Таірова. В районі «Привоза» і залізничного вокзалу зустріла ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з якими раніше не була знайома. Вони у неї запитали, чи не можа вона їм допомогти зняти квартиру. Після чого, між ними відбулася розмова, під час якої хтось запропонував випити кави.

В кафе біля «Привозу» на вул. Естонській вона з обвинуваченими випила кави і приблизно грамм 50 водки, після чого направилися до зупинки міського транспорту.

Біля залізничного вокзалу на вул. Среднефонтанській, ОСОБА_3 купив їй квіти, потім раптово обвинувачені взяли її за руки і фактично понесли до платформи де зупиняються електрички і стали душити. Спочатку душив ОСОБА_3 , який вирвав телефон і втік, а потім став душити ОСОБА_4 вимагаючи віддати сумку. Вирвавши сумку, він також втік.

В подальшому вона звернулась до працівників міліції залізничного вокзалу, але у зв`язку з тим, що злочин було скоєно поза межами залізничного вокзалу, було здійснено виклик предстаників територіальної міліції, які через деякий час затримали обвинувачених. Після затримання ОСОБА_3 не заперечував, що викрав у неї телефон.

ОСОБА_9 також показала, що дійсно після того як звернулася до працівників міліції залізничного вокзалу, приблизно через хвилин 20, вона вказала на ОСОБА_4 , як на людину яка скоїла злочин проти неї, він був оглянутий працівниками міліції, але у нього нічого не було і його відпустили, але через деякий час він був затриманий разом з ОСОБА_3 .

Сумку без грошей і телефону, яку забрав ОСОБА_4 , в кущах парку знайшов незнайомий хлопець і повернув їй.

- Показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що він працює співробітником міліції і в ніч з 16 на 17 вересня 2014 року знаходився на службі, по ефіру почув що двоє громадян пограбували жінку на вокзалі і в одного з грабіжників був синій пакет.

Знаходячись в складі автопатруля, біля вокзалу, по прикметам, які їм були відомі, затримали двох громадян, які зараз на лаві підсудних. Один з них ОСОБА_3 видав одразу телефон і зізнався в скоєні злочину, а другий говорив, що не причетний. Незабаром приїхала потерпіла впізнала їх і сказала, що той хто відмовляється від злочину душив її, а другий забрав телефон.

- Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засідані показав, що працює в міліції і брав участь у затриманні обвинувачених біля вокзалу, де потерпіла впізнала громадян, які вкрали її майно і які зараз знаходяться на лаві підсудних.

- Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що він працює співробітником міліції. Під час несення служби надійшов сигнал про грабіж і що в одного з нападників був синій пакет. Біля Залізничного вокзалу ними були затримані ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Потерпіла впізнала їх як осіб, які її пограбували. При цьому, ОСОБА_3 не заперечував що скоїв злочин.

- Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що він працює співробітником патрульної служби. Вони отримали виклик, що пограбували дівчину, вона дала їм прикмети. Незабаром побачили двох осіб, зупинили, один з них відразу зізнався, віддав телефон, дівчина їх упізнала. Після чого доставили їх до райвідділу. Вона сказала, що стояла на зупинці, один вирвав сумочку, другий телефон. Коли їх затримали, вона їх впізнала.

- Протоколом огляду місця події від 17.09.2014 року, згідно якого під час огляду було виявлено мобільний телефон «Lenovo» в корпусі чорного кольору з силіконовим чохлом;

- Протоколом огляду речей від 17.09.2014 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон «Lenovo» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; сім-карту «Київстар», флеш карту чорного кольору з надписом «Transcend 16 GB»;

- Постановою про визнання речей речовими доказами і про залучення їх до матеріалів кримінального провадження від 17.09.2014 року, згідно якої визнано речовим доказом: мобільний телефон «Lenovo» в корпусі чорного кольору, у вимкненому справному стані, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; сім-карту «Київстар», флеш карту чорного кольору з надписом «Transcend 16 GB»;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.09.2014 року, згідно якого потерпілою був впізнаний ОСОБА_3 , 1979 р.н.;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.09.2014 року, згідно якого потерпілою був впізнаний ОСОБА_4 , 1985 р.н.;

- Протоколом огляду предмету від 24.09.2014 року, згідно якого було оглянуто сумку чорного кольору, ключі, блиск для губ, банківську картку;

- Постановою про доручення до кримінального провадження речових доказів від 24.09.2014 року, згідно якої до матеріалів кримінального провадження № 0008452 було долучено сумку чорного кольору, ключі, блиск для губ, банківську картку № НОМЕР_3 ;

Показання свідків є послідовними та переконливими. Підстав не довіряти свідченням вказаних осіб судом не встановлено.

Наведених доказів достатньо для обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично оцінює первинні показання обвинувачених під час судового розгляду, вважаючи, що останні таким чином захищаються від пред`явленого обвинувачення.

Надані докази в їх сукупності, обґрунтовано дозволяють суду дійти висновку про винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений за ч. 2 ст. 186 України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого; обставини, що обтяжують покарання суд вважає вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення, а також рецидив злочину. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає щире каяття.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міського суду Волинської області від 08.12.2003 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ст. 115 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 15 років позбавлення волі.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений за ч. 2 ст. 186 України, є тяжким злочином, особу винного; обставини, що обтяжують покарання суд вважає скоєння злочину через 12 днів після звільнення. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунотого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільного позову та судових витрат у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міського суду Волинської області від 08.12.2003 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ст. 115 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 15 років позбавлення волі, остаточно визначивши засудженому до відбуття покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_3 під час кримінального провадження та судового розгляду в Одеській установі виконання покарань із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, а саме з 17 вересня 2014 року до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 17 вересня 2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під час кримінального провадження та судового розгляду в Одеській установі виконання покарань із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, а саме з 17 вересня 2014 року до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 17 вересня 2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон «Lenovo» в корпусі чорного кольору, у вимкненому справному стані, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; сім-карту «Київстар», флеш карту чорного кольору з надписом «Transcend 16 GB»; сумку чорного кольору, ключі, блиск для губ, банківську картку № НОМЕР_3 вважати повернутими за належністю ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

14.07.2016