Ухвала іменем україни 23 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року за касаційною скаргою та доповненнями до неї прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Димитров, Донецької області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 118 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Димитров, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ч. 1 ст. 396 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 355 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1, 2 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом повного поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Димитровського суду Донецької області від 23 жовтня 2009 року визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 15 січня 2009 року, приблизно о 06.30 год., спільно зі знайомим ОСОБА_8 знаходилася у спальній кімнаті своєї квартири по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 несподівано підійшов до ОСОБА_6 і заніс над нею ножа. ОСОБА_6 , яка знаходилася одна у квартирі та не очікувала таких дій від ОСОБА_8 , реально сприйняла загрозу своєму життю з боку ОСОБА_8 і захищаючи своє життя, в той момент, коли ОСОБА_8 відволікся на шум дверей, що відкривалися в коридорі квартири, та повернувся до неї спиною в бік виходу із кімнати, застосовуючи засіб, явно невідповідний характерові і небезпеці посягання, маючи можливість покинути приміщення спальної кімнати, коли ОСОБА_8 відвернувся, вихопила своєю правою рукою ніж з правої руки ОСОБА_8 за рукоятку, яка виступала назад в її сторону, та не переставляючи ніж в долоні, умисно завдала по тілу останнього два удари зазначеним ножем в область спини і задньої поверхні правого плеча, в результаті чого ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки справа по лінії лопатки з наскрізним ушкодженням нижньої долі правої легені і пораненням діафрагми.
Смерть ОСОБА_8 наступила в короткий проміжок часу після отримання поранення, який можна виміряти рядом секунд, хвилин і могла наступити 15 січня 2009 року від гострої крововтрати, обумовленої проникаючим пораненням задньої поверхні грудної клітки справа з пошкодженням тканини правої легені.
Між отриманим пораненням грудної клітини і настанням смерті ОСОБА_8 є прямий зв`язок.
ОСОБА_7 , заздалегідь не обіцяючи і достовірно знаючи, що 15 січня 2009 року, приблизно о 6.30 годині його знайома ОСОБА_6 за допомогою ножа здійснила протиправне позбавлення життя його знайомого ОСОБА_8 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому особисто бачив труп ОСОБА_8 в задній кімнаті квартири і закривавлений кухонний ніж, після чого умисно, з заздалегідь не обіцяною ціллю приховування факту скоєного ОСОБА_6 злочину, дав згоду на приховування ОСОБА_6 , пішовши з нею із зазначеної квартири за адресою АДРЕСА_2 , де проживали близько двох тижнів. Крім того, з метою приховування слідів злочину, спалив верхній одяг і особисті речі ОСОБА_8 у вугільній печі в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а також з метою приховування факту скоєного злочину в зазначеній квартирі, в ніч з 4 на 5 лютого 2009 року разом з ОСОБА_6 виніс труп ОСОБА_8 на сміттєзвалище, розташоване з тильного боку господарських будівель перед будинком АДРЕСА_3 , чим порушив діюче законодавство України та не повідомив про скоєний особливо тяжкий злочин до правоохоронних органів.
Приблизно в кінці лютого, на початку березня 2009 pоку, точна дата не встановлена, в денний час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , побачивши у раніше знайомого ОСОБА_9 на руці годинник "ARMANI", підійшовши до останнього, на виду у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зірвав з його руки наручний годинник "ARMANI", вартістю 1800 гривень, який належить ОСОБА_9 і відкрито, повторно, навмисно, з корисливою метою викрав вказане майно, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1800 гривень.

Приблизно в березні 2009 року, точної дати та часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_13 за спільною домовленістю з ОСОБА_14 придбав у останнього мопед марки «Верховина» за 250 грн, заплативши останньому гроші в сумі 200 грн, а остальні 50 грн повинен був повернути на протязі невизначеного терміну часу, з чим ОСОБА_14 був згодний.

20 квітня 2009 року, приблизно о 20.30 годині ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та достовірно знаючи про те, що неповнолітній ОСОБА_13 має борг перед ОСОБА_14 у сумі 50 грн, біля аптеки "Арніка", розташованої в будинку 31 по вул. Ватутіна м. Димитров Донецької області, діючи самостійно та маючи корисливий намір, з ціллю примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань під погрозою застосування насилля, а також застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_13 , спричинив останньому декілька ударів по тілу, та почав вимагати від неповнолітнього ОСОБА_13 передачі наявних при ньому грошових коштів ОСОБА_14 , який знаходився поруч, в якості повернення грошового боргу, чим примусив ОСОБА_13 передати гроші в сумі 20 гривень ОСОБА_14 .

В результаті навмисних дій ОСОБА_7 неповнолітньому ОСОБА_13 було спричинено матеріальну шкоду в сумі 20 грн та спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забиття м`яких тканин грудної клітки зліва, крила таза зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на необґрунтовану перекваліфікацію дій засудженої ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, не розглянув всі доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до безпідставної перекваліфікації дій засудженої на ст. 118 КК. Вказує, що апеляційним судом не була дана належна оцінка доводам прокурора стосовно істотних суперечностей у висновках суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 396 КК та іншим доказам у справі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтями 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною й обґрунтованою.
Мотивувальна частина такого судового рішення має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожний із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, міру покарання, не можна визнавати такою, що відповідає вимогам цього Закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор, не погоджуючись із вироком міського суду, подав апеляційну скаргу в якій порушував питання про скасування вироку суду та постановлення нового вироку і засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК та ОСОБА_7 за ч.1 ст.396, ч.2 ст.355, ч.2 ст.186 КК.
Мотивуючи свої доводи, прокурор зазначав, що вирок міського суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджував, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК на ст. 118 КК, оскільки її винність доведено зібраними у справі доказами, які, на думку прокурора, суд залишив поза увагою. Посилався на відсутність об`єктивних даних про те, що ОСОБА_6 знаходилася у стані необхідної оборони. Зазначав про істотні суперечності у висновках суду стосовно ОСОБА_7 щодо доведеності його вини за ч. 1 ст. 396 КК.

Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд у мотивувальній частині не виклав всіх доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, та, залишивши скаргу прокурора без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. Суд обмежився загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.118 КК. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції та не розглянув доводи прокурора про неправильну кваліфікацію дій засудженої.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи прокурора і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_6 за ст. 118 КК та взагалі не зробив висновків щодо правильної кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з перекваліфікацією судом першої інстанції дій ОСОБА_6 .
Враховуючи, що при розгляді апеляції прокурора апеляційний суд залишив поза увагою доводи, які ставлять під сумнів правильність застосування кримінального закону судом першої інстанції щодо обох засуджених, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК як підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження судом апеляційної інстанції, під час якого слід усунути згадані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи апеляцій, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку та постановити рішення, яке б відповідало вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17