Ухвала
іменем україни

17 жовтня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки її зміст не відповідає вимогам ст. 427 КПК.

У скарзі, крім іншого, має бути вказівка на те, у чому полягає незаконність судових рішень, і доводи на обґрунтування такої позиції.
Однак, у касаційній скарзі засудженого відсутнє обґрунтування необхідності скасування вищевказаного вироку місцевого суду з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення є:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Саме у межах цих підстав повинні викладатися касаційні вимоги, чого скаржник не зробив.

Також, як убачається з матеріалів провадження за скаргою оскаржуваний вирок переглядався в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року залишений без змін (хоча засуджений вказує на ухвалу апеляційного суду від 20 вересня 2016 року), проте скаржник не наводить жодних обґрунтувань з приводу незаконності цієї ухвати з урахуванням вимог ч. 1 ст. 438 КПК та необхідності її зміни чи скасування.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає про неповноту судового розгляду, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
До того ж, викладене засудженим прохання до касаційного суду не відповідає положенням ст. 436 КПК. Зокрема, суд касаційної інстанції не може ухвалити свій вирок.
Поміж іншого, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК, до скарги не додані копії вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року, а також копії ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 20 вересня 2016 року (на яку засуджений вказує у вступній, мотивувальній та прохальній частині касаційної скарги та просить скасувати), які мають бути завірені належним чином (копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована, скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів), як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, ч. 1 ст. 429 КПК, суд

п о в т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3