11-кп/775/179/2016(м)
241/1437/15-к

У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 17 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Крим м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, з середньо - технічною освітою, не судимого, не працюючого, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку один рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Стягнувши з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта при проведенні дактилоскопічної експертизи, які складають 368 гривень 28 копійок на користь держави. Речові докази: 43 секції радіаторів чавунних залишено публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», металевий ключ знищити, автомобіль «ВАЗ-21114» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфісковано на користь держави.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 22 травня 2015 р. ОСОБА_6 , приблизно о 20 годині 30 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, на власному автомобілі «ВАЗ - 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_7 , який не був обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_6 та був впевнений, що останньому необхідно це у зв`язку з виробничою необхідністю, приїхали на територію газо-розподільчої підстанції публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз», яка розташована по вулиці Степовій в с. Бердянське Першотравневого району Донецької області, неподалік домоволодіння № 34 по цій же вулиці, де ОСОБА_6 за допомогою ключа, який мав при собі, відчинив вхідні двері приміщення підстанції, проник в середину, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав 43 секції радіаторів чавунних, демонтувавши їх з системи опалення.

Демонтовані секції радіаторів чавунних, обвинувачений разом з ОСОБА_7 винесли з газо розподільчої підстанції, завантажили в багажник автомобіля та з місця скоєння злочину зникли. В подальшому, викраденим ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок крадіжки, скоєної ОСОБА_6 , товариству по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3928 гривень 91 копійку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити. Виключити з числа речових доказів, що підлягають конфіскуванню на користь держави автомобіль «ВАЗ-21114» реєстраційним номер НОМЕР_1 2006 року випуску. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що автомобіль дійсно належить йому на праві власності, проте він не був визнаний слідством та судом знаряддям вчинення злочину, як цього вимагають вимоги п. 28 постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Слідчим винесено лише постанову про залучення автомобілю, як речового доказу по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, доведеність вини останнього і кваліфікація його злочинних дій в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок, в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Згідно з ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому п. 1 цієї норми передбачено, що гроші, цінності й інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з положеннями матеріального закону, знаряддями злочину у справах про злочини проти власності слід вважати предмети чи технічні засоби, які умисно використовувались особою для вчинення протиправного діяння. При цьому транспортні засоби можуть бути визнанні знаряддям злочину не лише тоді, коли вони використовувались для безпосереднього заволодіння чужим майном, а й тоді, коли без їх використання вчинення злочину було неможливим чи надто складним (наприклад: перевезення викраденого майна з місця вчинення кримінального правопорушення).

Оскільки, транспортування з метою розпорядження на власний розсуд з місця скоєння протиправного діяння 43 секцій чавунних радіаторів, без транспортного засобу було неможливим, то рішення суду першої інстанції про конфіскування автомобіля «ВАЗ-21114» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_6 , як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на користь держави, являється законним та обґрунтованим.

Твердження ОСОБА_8 , наведені в апеляційній скарзі про те, що у в`язку з тим, що в ході досудового розслідування автомобіль було визнано лише речовим доказом, а не знаряддям вчинення злочину, унаслідок чого суд не має права застосовувати спеціальну конфіскацію, є неспроможними, оскільки вимоги процесуального закону не передбачають необхідності визнання предмету знаряддям злочину в ході досудового розслідування, а долю речових доказів (у тому числі й питання щодо належності їх до знарядь злочинів) вирішує суд під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 17 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3