Справа № 510/612/14-к

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
02.06.2016 Ренійский районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.12.2013 р. Ренійським райсудом за ст.ст. 125 ч.2, 129 ч.1КК України до 1 р 6 міс. обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України із іспитовим строком на 1 рік
-у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, освіта н/середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лазовськ Лазовського району Р.Молдова, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не маючого судимості
-у скоєнні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України, -

Встановив:
23.01.2014 р. близько 03.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_11 , після чого, плоскогубцями, що були у нього, порізав металеву сітку, яка огороджує город і через утворений отвір пройшов у двір вищевказаного будинку.
Знаходячись у дворі, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою крадіжки птиці, через незачинені двері проник у сарай, проте був виявлений на місці скоєння злочину потерпілою ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_7 , з метою продовження початого злочину, схопив потерпілу за волосся, прикрив їй рот рукою, заштовхнув до будинку, наказав їй не кричати і у міліцію не повідомляти, погрожуючи при цьому підпалити будинок, таким чином застосував до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я. Надалі обвинувачений, усвідомлюючи що діє відкрито для потерпілої, продовжив здійснення свого злочинного умислу і відкрито викрав 5 курей загальною вагою 13 кг. вартістю 40 грн. за 1 кг. живої ваги, на загальну суму 520 грн., двох півнів загальною вагою 5,6 кг. вартістю 45 грн. за 1 кг. живої ваги, на загальну суму 252 грн., одного селезня (утака) вагою 4,1 кг., вартістю 40 грн. за 1 кг. живої ваги на суму 164 грн., а всього відкрито викрав майна, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальній сумі 936 грн.
З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_7 з місця події пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 , де застав своїх знайомих обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким в ході розпиття спиртних напоїв розповів про скоєний ним злочин та викрадену у ОСОБА_11 домашню птицю.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ст. 186 ч.3 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел на заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, усвідомлюючи характер своїх дій і достовірно знаючи про те, що обвинувачений ОСОБА_7 23.01.2014 р. відкрито викрав з сараю домоволодіння АДРЕСА_4 , де проживає потерпіла ОСОБА_11 , 5 курей, двох півнів та одного селезня, здійснюючи дії по приховуванню вказаного тяжкого злочину, з метою перешкоджання правоохоронним органам розкрити злочин та притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, 23.01.2014 р. спільно домовились викрадену ОСОБА_7 домашню птицю приховати.
Після викриття Смілянського у скоєнні вищевказаного злочину, обвинувачений ОСОБА_9 викрадену домашню птицю добровільно видав працівникам міліції.
Своїми вищевказаними діями обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли злочин, передбачений ст. 396 ч.1 КК України
Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав, не заперечував відкритого викрадення майна потерпілої за вищевикладених обставин та того, що повідомив про це іншим обвинуваченим, про що докладно розповів в ході судового розгляду. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними себе визнали, не заперечували заздалегідь не обіцяного приховування ними тяжкого злочину за вищевикладених обставин, повністю погодились із показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 у цій частині та підтвердили їх. У содіянному усі обвинувачені розкаюються.
Від потерпілої ОСОБА_11 до судового розгляду надійшла заява, згідно із якою, вона просила про розгляд справи без її участі, шкоду їй було відшкодовано у повному обсязі, претензій до обвинувачених не має.
Оскільки обвинувачені повністю визнали свою вину та не оспорювали фактичних обставин справи, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, з урахуванням заяви, що надійшла від потерпілої, у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності їх позиції, та роз`яснивши обвинуваченим наслідки застосування вказаної норми в частині права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважав за можливе обмежитись дослідженням доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Так, окрім визнання обвинуваченими вини, їх винуватість підтверджується наступними доказами.
Відкрите викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 майна потерпілої підтверджується заявою потерпілої, не заперечувалось обвинуваченим в ході судового розгляду, в ході досудового розслідування було оглянуто місце події домоволодіння АДРЕСА_4 , де було зафіксовано сліди проникнення а також сліди взуття (протокол із фототаблицями від 23.01.2014р.), в ході огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , було виявлене чоловіче взуття, що належало ОСОБА_7 , яке він видав працівникам міліції (протоколи із фото таблицями від 23.01.2014 р.); згідно із висновком трасологічної експертизи №137 від 27.02.2014 р., слід взуття, виявлений під час огляду місця події території домоволодіння АДРЕСА_4 , залишений зимовими черевиками, виданими ОСОБА_7 ; в ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 на місці докладно показав та пояснив про обставини скоєного ним відкритого викрадення майна потерпілої (протокол із фототаблицями від 13.03.2014 р.), вартість викраденого майна також підтверджено відповідним чином, викрадену у потерпілої ОСОБА_11 домашню птицю було видано обвинуваченим ОСОБА_9 , оглянуто, зважено, визнано речовим доказом, долучено до кримінального провадження та передано на відповідальне зберігання потерпілій, застосовані обвинуваченим ОСОБА_7 плоскогубці а також видане ним взуття, також було видано, оглянуто, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , встановленими судом обставинами справи та не заперечувалось обвинуваченими в ході судового розгляду.
Визнання обвинуваченими вини, їх показання об`єктивно співпадають із наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.
ОСОБА_7 з проникненням в інше приміщення відкрито викрав чуже майно (грабіж), застосувавши до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я, та підлягає відповідальності за ч.3 ст. 186 КК України.
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину та підлягають відповідальності за ч.1 ст. 396 КК України.
Як особи обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 характеризуються задовільно, про що свідчать характеристики та данні довідок. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є особами, що не мають судимості, ОСОБА_7 скоїв злочин, не відбувши міру покарання у період іспитового строку за попереднім вироком суду від 27.12.2013 р., усі обвинувачені мають постійне місце проживання.
При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, суму шкоди та відсутність матеріальних претензій у потерпілої, наявність у обвинувачених постійного місця проживання. Судом також враховано визнання обвинуваченими вини, розкаяння у скоєному, їх сімейний та матеріальний стан, дані про особу, характеризуючі матеріали.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, як передбачену ст. 67 КК України обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особами, які перебували у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у даному випадку можливе без відбування ними покарання, та вважає можливим застосування положень ст.75 КК України, звільнюючи від покарання із випробуванням, виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе в умовах установ, що відають відбуванням покарання, підстави для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України відсутні.
Завдану шкоду відшкодовано на стадії досудового розслідування, цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням трасологічної експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 27.12.2013 р., остаточно визначаючи до відбуття 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік кожному.
Застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст.75 КК України, звільнивши їх від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12.02.2014 р.
На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з 12.02.2014 р. по 02.06.2016 р., з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. У зв`язку із фактичним відбуттям призначеного судом покарання звільнити з під варти у залі суду.
До набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченим не обирати.
Стягнути з ОСОБА_7 у доход держави 880, 20 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
Речові докази: плоскогубці металеві з рукояткою червоного кольору, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Ренійського ВП Ізмаїльського ВП УНП України в Одеській області знищити; три пари зимового взуття, що знаходяться на зберіганні там же повернути ОСОБА_7 , у випадку відмови від отримання знищити; 5 курей, двох півнів та селезня, що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 залишити зберігачу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення
Суддя ОСОБА_1