У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 021 17 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно непрацюючого, судимого:
- 12.09.2003 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;
- 21.09.2005 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 15, ч. 2 ст. 189; ч. 2 ст. 189; ч. 2 ст. 185; ст.ст. 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого 16.03.2009 Указом Президента України про помилування;
- 18.07.2011 Подільським районним м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 04.04.2013 Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 5 років 1 місяць позбавлення волі, невідбута частина якого ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 у виді 2 роки 4 місяці 16 днів замінена на обмеження волі, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участі прокурора захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України та йому за цим законом призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбута частина покарання за вироком Смілянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2013 року і остаточно до відбування визначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Постановлено строк відбування покарання обчислювати з 31 березня 2016 року.

Зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов потерпілої задоволений в повному обсязі та постановлено стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 146.689 грн. 33 коп.

Стягнено з ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 1.100 грн. 50 коп. за проведення автотоварознавчої експертизи № 19/111/12-5-141 від 26 березня 2016 року на користь держави.

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 13 лютого 2016 року, близько 05 год., знаходячись біля будинку № 24 по вул. Березняківська в м. Києві разом із ОСОБА_8 , вживали алкогольні напої в автомобілі марки Volkswagen Passat В5, д.н.з. НОМЕР_1 ., що належить останній, де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat В5, д.н.з. НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня ОСОБА_5 з метою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_8 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, провів її до будинку, де вона проживає, та в цей час непомітно для останньої викрав з її сумки ключі та документи до автомобіля марки Volkswagen Passat В5, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, повернувся до автомобіля марки Volkswagen Passat В5, д.н.з. НОМЕР_1 , де переконався, що за його діями ніхто із сторонніх не спостерігає, за допомогою викрадених ключів відчинив вищевказаний автомобіль та на ньому з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим автомобілем на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій, що виразилися у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat В5, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта №19/111/12-5- 141 від 26 березня 2016 року складає 146.689 грн. 33 коп. ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 значної матеріальної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при постановленні вироку щодо нього судом першої інстанції не були прийняті до уваги всі аргументи.

Потерпіла ОСОБА_8 про час, дату та місце розгляду провадження повідомлена належним чином.

Її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, з уточненнями в суді апеляційної інстанції щодо необхідності обрахування початку строку відбування ОСОБА_5 покарання за даним вироком з 22 серпня 2012 року з урахуванням вироку Смілянського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2013 року, пояснення прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілій, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювались.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, які не оспорюються і в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував критерій доведення поза розумним сумнівом при оцінці доказів, що випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту, визначених у рішеннях Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року, Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року, а також у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України від 21 липня 2011 року, які, відповідно до положень ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовуються як джерело права.

Призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України,

Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції були враховані тяжкість вчиненого злочину, що відноситься, відповідно до положень ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, особа винного, який одружений, має малолітню дитину 2011 року народження, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, хворіє на туберкульоз, характеризується позитивно, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів ст. 67 КК України, - судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, визнано щире каяття.

За наведеним в сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у мінімальних межах, встановлених в санкції ч. 2 ст. 289 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, суд ґрунтовано застосував до ОСОБА_5 положення ст.ст. 71, 72 КК України та призначив покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Смілянського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2013 року, правильність чого обвинуваченим в апеляційній скарзі та стороною захисту в суді апеляційної інстанції - не заперечується.

Доводи обвинуваченого, які підтримані захисником під час апеляційного розгляду провадження, про те, що ОСОБА_5 строк покарання необхідно обраховувати з 22 серпня 2012 року, явно не узгоджуються з вимогами закону, оскільки, згідно зі змістом положень ст. 374 КПК України, початок строку відбування покарання повинен обраховуватися з дня ухвалення вироку суду, при цьому резолютивна частина вироку повинна містити рішення про залік строку попереднього ув`язнення, що включає в себе досудове тримання під вартою.

Оскільки в досліджуваному провадженні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою 31 березня 2016 року, що був продовжений до ухвалення вироку суду, саме з цієї дати йому і слід відраховувати початок строку відбування покарання, а не з 22 серпня 2012 року на підставі вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, яким він був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю з вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2011 року, як на те послався обвинувачений в суді апеляційної інстанції.

Водночас, слід вказати, що в подальшому у вироку суду першої інстанції правильно вказано, що в строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

За викладеним апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 021 17 відносно ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3