Справа № 362/1155/16-к
Провадження № 1-кп/362/114/16
В И Р О К
Іменем України
29.08.2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_7
- 03.04.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, направлений для відбуття покарання на строк 5 років позбавлення волі Васильківським міськрайонним судом 26.03.2013 року, звільненого 07.08.2015 року умовно-достроково на 9 місяців 29 днів,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-
в с т а н о в и в:
До суду надійшло вказане кримінальне провадження, згідно якого 04.02.2016 року близько 14-00 годин ( точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст. 70 КК України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю поблизу власника, незважаючи на зауваження сторонніх осіб, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_9 та перебував в користуванні ОСОБА_6 , та помітив, що автомобіль відчинений і ключі знаходяться в замку запалення.
В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, сів за кермо автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун та почав рух в напрямку с.Тростинка Васильківського району Київської області, де не впоравшись з керуванням, допустив з`їзд за межі проїзної частини в кювет, в результаті чого автомобіль «Volkswagen Transporter Т4» було пошкоджено . В подальшому вказаний автомобіль було повернуто ОСОБА_6 .
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні прокурор 24.05.2016 року подав обвинувальний акт зі зміною обвинувачення в частині дати вчинення кримінального правопорушення з 04.02.2016 року на 03.02.2016 року.
В судовому засіданні обвинувачений вину спочатку не визнав, показав, що 03.02.2016 року був вдома , сестра з кимось розмовляла по телефону, потім під`їхав ОСОБА_10 , вони поїхали до ОСОБА_11 , де був і ОСОБА_12 , вони випивали, а він не пив, потім ОСОБА_6 дав йому гроші та послав купити спиртне, дав ключі від автомобіля, він поїхав в інше село, в автомобілі лопнуло праве колесо , він не справився з керуванням , з`їхав в кювет, його витягнули та затягли у двір до ОСОБА_11 , потерпілий бачив побиту машину, яку він пообіцяв відремонтувати, в той день потерпілий переночував у нього , а 05.02.2016 року його затримали , бо не з`являвся до слідчого, оскільки не мав грошей на проїзд та переховувався від потерпілого , в процесі судового розгляду визнав вину повністю, розкаявся, просить суворо не карати.
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, його винність підтверджується такими доказами:
- потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 03.02.2016 року він приїхав до ОСОБА_7 , купили випивку, машину загнали у двір до ОСОБА_13 , всі випили, він ліг відпочити , ОСОБА_7 розбудив та попросив гроші на рибу, він дав йому 600 грн., автомобіль ОСОБА_7 не просив і ключів він йому не давав, раніше теж не давав, машину ОСОБА_7 розбив, обіцяв відшкодувати шкоду, а потім став ховатися від нього, тому він заявив в міліцію, автомобіль вони разом із ОСОБА_9 купували, разом і продали, ОСОБА_7 телефонував йому, просив змінити покази , на суворому покаранні не наполягає;
- як вбачається із показів свідка ОСОБА_12 , взимку вранці зателефонував ОСОБА_11 , запропонував випити , вони загнали у двір автомобіль ОСОБА_6 , випивали вчотирьох, ОСОБА_7 теж, багато випили, він пішов спати , а коли прокинувся, то машини не було, а потім її притягнули, але розбиту, при ньому ОСОБА_6 ключі ОСОБА_7 не давав;
- згідно показів свідка ОСОБА_14 її брат ОСОБА_7 прийшов 03.02.2016 року з ОСОБА_15 вночі, брат ліг спати, від нього був запах алкоголю, ОСОБА_6 казав що дав брату ключі від машини , казав, що брат розбив машину;
- свідок ОСОБА_11 показав, що 03.02.2016 року ОСОБА_10 догнав їх з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на автомобілі, запропонував випити, вони купили випивку, закуску, загнали автомобіль у двір, випили, пили всі, ОСОБА_12 і ОСОБА_6 пішли у кімнату спати, потім туди зайшов ОСОБА_7 , щось говорив із ОСОБА_6 , потім вийшов із будинку, він почув , що виїхав автомобіль із двору, про ключі нічого не чув, пізніше розбитий автомобіль затягли у двір;
- як вбачається із показів свідка ОСОБА_9 , він разом із ОСОБА_6 , який був його зятем, купили автомобіль «Volkswagen Transporter Т4», який був зареєстрований на ньому, а керував ним ОСОБА_6 , який сказав, що автомобіль вкрали, розбили, на даний час автомобіль знятий з обліку і ними проданий;
- згідно протоколу огляду місця події від 06.02.2016 року з фототаблицями ( а.с 25-28) при вході на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 знаходиться автомобіль «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з пошкодженнями переднього правого та лівого крил, переднього та заднього бамперів, задніх дверей, лобового та заднього скла, автомобіль передається на зберігання ОСОБА_6 ;
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2016 року з фототаблицями та відтвореного в судовому засіданні його відеозапису ( а.с. 43-49) з участю ОСОБА_7 , в присутності захисника, понятих, спеціаліста ОСОБА_16 , ОСОБА_7 розповів та показав, що в лютому 2016 року він пішов із ОСОБА_17 до ОСОБА_18 , що живе по АДРЕСА_2 , зустріли ОСОБА_6 , який запропонував їм випити, вони зібралися та поїхали в сусіднє село Вільшанська Новоселиця, купили випивку , яку пили в будинку ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 пішли спати, а він вийшов у двір, побачив, що двері в автомобілі «Volkswagen Transporter Т4» відкриті, а ключі в замку запалення, він сів за кермо, відкрив ворота, виїхав і поїхав в сусіднє село, ОСОБА_20 казав йому не їхати, але він не послухав, поїхав, по дорозі між Тростинською Новоселицею та ОСОБА_21 злетів на узбіччя, якась машина витягла автомобіль і притягнула до ОСОБА_18 , раніше він не їздив на цьому автомобілі, ОСОБА_6 не дозволяв брати автомобіль, шкоду відшкодує, заяви , зауваження на протокол відсутні.
Оцінюючи надані та досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в незаконному заволодінні транспортним засобом , вчиненому повторно, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_22 та призначаючи йому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння не інкриміноване обвинуваченому.
Рецидив злочинів не може бути визнано обтяжуючою обставиною, оскільки наявність судимості за попереднім вироком суду є такою кваліфікуючого ознакою, як повторність.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України помякшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2013 року ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання та направлено його в кримінально- виконавчу установу закритого типу для відбування покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду від 03.04.2012 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.07.2015 року ОСОБА_7 умовно -достроково звільнено з місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання - 9 місяців 29 днів.
Стаття 81 ч.4 КК України передбачає, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71 і 72 цього Кодексу.
Із врахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думки потерпілого ОСОБА_6 , який на суворому покаранні не наполягає, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, вчинив правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком суду , суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті без конфіскації майна із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду відповідно до ч.1 ст.71 КК України..
Приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, вчинення нового тяжкого умисного кримінального правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, відсутність кількох обставин , що пом`якшують покарання, суд не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання , ніж передбачено законом відповідно до ст..69 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_7 01.03.2016 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , який продовжувався під час судового розгляду.

Тому строк утримання його під вартою слід зарахувати в строк відбуття покарання , тобто з 01.03.2016 року , що підтверджується ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду від 01.03.2016 року .

Із врахуванням призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі , запобіжний захід щодо нього слід продовжити до набрання вироком законної сили, тобто на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, с у д,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна..
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року і остаточне покарання визначити у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням до кримінально- виконавчої установи.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з 29.08.2016 року , зарахувавши в строк відбуття покарання строк утримання під вартою з 01.03.2016 року до 29.08.2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів, тобто до 27.10.2016 року включно з утриманням в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області .
Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави 921,60 грн. витрат на проведення експертизи №8-04/62 від 24.02.2016 року.
Речовий доказ - автомобіль «Volkswagen Transporter Т4», червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберіганню ОСОБА_6 , залишити йому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
СУДДЯ ОСОБА_23