Ухвала іменем україни 19 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000917 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 серпня 2015 року щодо нього,
в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком місцевого суду засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Шепетівка Хмельницької обл., громадянина України, такого, що не має судимості,

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно 292 692 грн., 95 000 грн., 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а на користь останнього ще й 14 721 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_9 12 993,56 грн. витрат на лікування ОСОБА_12 , а на користь ОСОБА_10 30 497,24 грн. витрат на її лікування та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 06.10.2014 року близько 16-30 год., керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «Audi А-4», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , та рухаючись по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів з боку м. Славута в напрямку м. Шепетівка, на 248 км + 900 м перед в`їздом в м. Шепетівку, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 1.10, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9, п.п. 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.3, пп. «г» п. 12.6, п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього рухуУкраїни, перевищив дозволену швидкість руху, не вибрав безпечний інтервал, не врахував дорожню обстановку та, не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав спочатку на праве узбіччя, а потім на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , внаслідок чого ОСОБА_10 та ОСОБА_12 отримали тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарі, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали, відповідно, середнього ступеню тяжкості та легкі тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_8 вимог п.п. 1.10, 10.1, 12.1, пп. «г» п. 12.6 Правил дорожнього рухуУкраїни знаходяться в причинному зв`язку з вищезазначеними наслідками ДТП.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.08.2015 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_16 та представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»залишено без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.05.2015 року без змін.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невинуватість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, порушує питання про скасування вказаних судових рішень та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що вину у вчиненні інкримінованого йому злочину він не визнавав та не визнає, оскільки, керуючи автомобілем, дозволеної швидкості руху він не перевищував, а встановлений на досудовому слідстві механізм ДТП не відповідає дійсності. Таким чином, він мав бути виправданий за вироком суду, чого зроблено не було. Крім цього вважає, що в ході досудового розслідування судово-психіатрична експертиза щодо нього проведена поверхово, так як експертом не враховано, що його «спадковість психопаталогічно обтяжена», і це підтверджується психічним захворюванням з дитинства його рідного брата, у зв`язку із чим суд мав застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів скарги засудженого у повному обсязі, думку прокурора, яка не погодилась з касаційною скаргою, просила її залишити без задоволення, а судові рішення без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Як вбачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, він ухвалений з дотриманням вимог статей 370, 373, 374 КПК України. Цей вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки у ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 і визнаного судом доведеним, висновки суду про доведеність такого обвинувачення обґрунтовано на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статей 23, 94 цього Кодексу.

Так, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім визнання останнім вини в судах першої та апеляційної інстанцій, підтверджується: показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 про те, як 06.10.2014 року вони з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 потрапили в ДТП, повертаючись додому з лісу, де відпочивали та розпивали алкогольні напої; при цьому автомобілем керував останній, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та значно перевищив швидкість руху; показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, як 06.10.2014 року в його автомобіль «Mercedes-Benz» на великій швидкості в`їхав автомобіль «Audi»; показаннями свідка ОСОБА_18 про те, як 06.10.2014 року його на великій швидкості обігнав автомобіль «Audi», який в подальшому потрапив у ДТП з автомобілем «Mercedes-Benz»; даними протоколу огляду місця події від 06.10.2014 року, на якому зафіксовано обстановку на місці ДТП, зокрема, сліди транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, пошкодження та розміщення уламків; висновком експерта № 1348-1349 від 16.10.2014 року про вміст алкоголю в крові та сечі засудженого 2,72 % та 2,140 % відповідно; висновками експертів № 367А від 20.10.2014 року та № 368А від 21.10.2014 року про стан систем та агрегатів автомобілів «Audi» та «Mercedes-Benz» після ДТП, а також причини виникнення їх пошкоджень; висновком експерта № 378А від 06.11.2014 року щодо причин та механізму зіткнення 06.10.2014 року автомобілів «Audi» та «Mercedes-Benz», яке сталося через порушення водієм останнього ОСОБА_8 п.п. 1.10, 10.1, 12.1, пп. «г» п. 12.6 Правил дорожнього рухуУкраїни, які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП; висновками експертів № 375 від 20.11.2014 року, № 645 від 30.12.2014 року, № 571 від 10.11.2014 року (та додаткового № 585 від 17.11.2014 року), № 572 від 27.11.2014 року про характер, локалізацію й тяжкість заподіяних потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, вчинене особою яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілого та заподіяло тяжкі й середньої тяжкості тілесні ушкодження.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК України.
Безпідставними є доводи засудженого про поверховість проведення експертами Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 судово-психіатричної експертизи, за результатами якої складено висновок № 147 від 11.03.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ознак психічних захворювань не проявляв, міг усвідомлювати свої дії, керувати ними та віддавати їм звіт, застосування примусових заходів медичного характеру не потребував.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ця експертиза була призначена слідчим 06.02.2015 року з урахуванням даних попередньої судово-психіатричної експертизи № 58 від 29.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_8 рекомендовано провести більш детальне, тривале обстеження, проведення інструментальних та параклінічних досліджень з подальшим вирішенням діагностичних та експертних питань.
При цьому, остання судово-психіатрична експертиза (№ 147), проведена трьома експертами, якими здійснено дослідження психічного, неврологічного, соматичного станів засудженого, а також експериментально-психологічне дослідження. Членами комісії були експерти із відповідною освітою та стажем роботи, згідно вимог Закону України «Про судову експертизу», ст. 69 КПК України, попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України, а сам висновок складений відповідно до положень ст.ст. 101, 102 КПК України.

В доданій засудженим до касаційної скарги довідці Шепетівської ЦРЛ зазначено, що ОСОБА_19 , 1993 року народження (який є братом засудженого), перебуває на диспансерному обліку в кабінеті психіатра з 31.08.2011 року з психічним розладом легка розумова відсталість. Відомостей про те, що цей розлад є вроджений або спадковий в довідці не зазначено.
Таким чином, доводи ОСОБА_8 про те, що його психічний розлад є вродженим та психопатологічно обтяженим не можуть бути задоволені з урахуванням висновків вищезазначеної судово-психіатричної експертизи № 147 від 11.03.2015 року, яку проведено на основі відповідної медичної документації.
На думку колегії суддів у суду першої інстанції підстав застосовувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру не було.
Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, з достатньою повнотою перевірив доводи апеляцій учасників процесу, які аналогічні за своїм змістом касаційній скарзі, належним чином вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції, а доводи засудженого на спростування вищезазначених висновків не переконливі. Тим більше, що при апеляційному розгляді провадження він особисто та його захисник підтримували апеляційні вимоги тільки в частині пом`якшення покарання, та просили звільнити від призначеного покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.
При перевірці кримінального провадження в касаційному порядку істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду повно та всебічно розглянути провадження та були би підставою для скасування чи зміни судових рішень, колегія суддів не встановила. А тому касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 серпня 2015 року щодо засудженого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
С у д д і :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3