Справа №576/399/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/917/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали об`єднаний кримінальних проваджень за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2016 року яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Семенівка, Глухівського району, Сумської області та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні з призначенням покарання: - за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі; - за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

В порядку повного задоволення цивільних позовів ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь: - ОСОБА_10 390 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди; - ОСОБА_11 6526 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; - ОСОБА_12 22 782 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; - ОСОБА_13 4600 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В порядку часткового задоволення цивільного позову ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 9305 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 по 200 грн. кожній в рахунок відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з витратами на правову допомогу.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 2817 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_9 порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_9 04 січня 2016 року, у вечірній час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом обману і зловживання довірою, в присутності юнаків студентів Глухівського аграрного технічного інституту імені С.А. Ковпака Сумського Національного аграрного університету (ГАТІ СНАУ), заволодів належним ОСОБА_15 майном на загальну суму 5 700 грн., залишеним у квартирі тимчасово її онуком ОСОБА_16 , яким розпорядився на власний розсуд.

Того ж дня, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи біля гуртожитку ГАТІ СНАУ, що розташований за адресою м. Глухів, вул. Пушкіна, 6 А, шляхом обману і зловживання довірою заволодів належним ОСОБА_17 майном на загальну суму 5 155 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

Не зупиняючись на вчиненому, в цей день, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи на зупинці громадського транспорту на вул. Терещенків, м. Глухів, біля ГАТІ СНАУ, шляхом обману і зловживання довірою заволодів належним ОСОБА_18 майном на загальну суму 6 150 грн. 32 коп., яким розпорядився на власний розсуд.

06 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом обману і зловживання довірою, в присутності юнаків студентів ГАТІ СНАУ, заволодів належним ОСОБА_10 майном на загальну суму 390 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

06 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи на території автостанції «Глухів» розташованою за адресою площа Соборна, м. Глухів, Сумської області, шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_19 , заволодів належним ОСОБА_12 майном на загальну суму 7 582 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

14 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_3 , шляхом обману і зловживання довірою заволодів майном останньої на загальну суму 6 000 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

17 січня 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 , заволодів належним ОСОБА_11 майном на загальну суму 4 926 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

Того ж дня, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 , заволодів належним ОСОБА_13 майном на загальну суму 4 600 грн., яке ОСОБА_20 на прохання ОСОБА_9 взяв у тимчасове користування студента ГАТІ СНАУ ОСОБА_21 . Заволодівши майном ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд.

19 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи в приміщенні комп`ютерного клубу «Авангард» розташованого за адресою АДРЕСА_4 , шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 заволодів майном належним студенту ГАТІ СНАУ ОСОБА_22 на загальну вартість 4 500 грн., яке ОСОБА_20 на прохання ОСОБА_9 взяв у тимчасове користування. Заволодівши майном ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд.

Того ж дня, ОСОБА_9 перебуваючи в приміщенні комп`ютерного клубу «Авангард» розташованого за адресою АДРЕСА_4 , шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 заволодів майном належним ОСОБА_23 на загальну суму 4 017 грн., яке на прохання ОСОБА_9 . ОСОБА_20 взяв у тимчасове користування у студента ГАТІ СНАУ ОСОБА_24 . Заволодівши майном ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд.

20 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи в АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_12 шляхом обману і зловживання довірою останньої заволодів майном на загальну суму 7 841 грн. 50 коп., яким розпорядився на власний розсуд.

В той же день, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи біля гуртожитку ГАТІ СНАУ, розташованого за адресою вулиця Пушкіна 6 А, м. Глухів, Сумської області шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_25 заволодів майном належним його матері ОСОБА_8 на загальну вартість 7 684 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

21 січня 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи в АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_12 шляхом обману і зловживання довірою останньої заволодів майном на загальну суму 4 200 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

21 січня 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи біля гуртожитку професійно технічного коледжу, що розташований в АДРЕСА_5 шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_26 заволодів майном належним її матері ОСОБА_27 на загальну суму 3 500 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

22 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи у приміщенні комп`ютерного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що адресою АДРЕСА_4 шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_19 заволодів майном належним його матері ОСОБА_12 на загальну суму 815 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

25 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_9 перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_6 шляхом обману і зловживання довірою заволодів майном належним ОСОБА_14 на загальну суму 9 305 грн. , яким розпорядився на власний розсуд.

31 січня 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи біля наружного банкомату центрального відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою вул. Терещенків, 44, м. Глухів, Сумської області де діючи шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 , перерахував з кредитної картки його матері ОСОБА_11 на її картку для виплат кошти в сумі 1 700 грн., які відразу перевів у готівку і розпорядився ними на власний розсуд.

06 лютого 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_9 перебуваючи біля наружного банкомату центрального відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою вул. Терещенків, 44, м. Глухів, Сумської області де діючи шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_20 , перерахував з кредитної картки його матері ОСОБА_11 на її картку для виплат кошти в сумі 400 грн., які відразу перевів у готівку і розпорядився ними на власний розсуд.

На обґрунтування своїх доводів захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_9 , з аналогічними вимогами і доводами які зазначають про повну згоду з фактичними обставинами кримінального провадження, а також юридичною кваліфікацією дій обвинуваченого за ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, однак вважають вирок незаконним, в частині призначеного покарання, як такий, що ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Свої вимоги мотивують тим, що судом першої інстанції не враховано належним чином тяжкість, суспільну небезпеку, низку пом`якшуючих покарання обставин та безпідставно не застосовано положення ст.ст. 66, 69 КК України. Також зазначають, що судом першої інстанції відносно обвинуваченого встановлено низку пом`якшуючих покарання обставин: відсутність судимостей, наявність на утриманні малолітньої дитини, вчинені злочини не відносяться до тяжких, повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди, позитивна характеристика, тому для перевиховання не потрібна ізоляція від суспільства.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_12 погоджується з рішенням суду і вважає призначене покаранням та рішення по цивільному позову справедливим і законним, а доводи апеляційної скарги для пом`якшення призначеного покарання безпідставними, оскільки злочини вчинені обвинуваченим були відносно багатьох осіб, в тому числі і неповнолітніх осіб. В результаті вчиненого злочину її сину спричинено психологічну травму, тому вимушені були звертатися за допомогою до психотерапевта для проходження курсу лікування. Вважає, що каяття обвинуваченого не було, оскільки злочини скоював на момент проведення досудового розслідування відносно нього.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_13 погоджується з рішенням суду і вважає призначене покаранням та рішення по цивільному позову справедливим і законним, а доводи апеляційної скарги для пом`якшення призначеного покарання безпідставними, оскільки під час вчинення злочинів у ОСОБА_9 була малолітня дитина і він не переймався про неї, а також про наслідки своїх злочинних дій, в тому числі і про неповнолітніх дітей майном яких він заволодівав та за рахунок чого жив.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_11 вважає вирок суду законним та об`єктивним, суд взяв до уваги всі докази по справі і виніс справедливе рішення. Оскільки обвинувачений під час розгляду справи в суді першої інстанції обіцяв відшкодувати спричинену шкоду, але на даний час жодних відшкодувань не зроблено. Вважає, що у захисника повністю відсутні підстави просити пом`якшити призначене покарання.

Від інших учасників судового провадження апеляційних скарг не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі і вважали, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги такими, що не підлягають до задоволення, потерпілу ОСОБА_8 , яка покладалась на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника і обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

Порушень вимог кримінально процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.

Що стосується призначеного покарання, то призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 65 КК України.

Суд належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання наявність малолітньої доньки, часткове відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжує покарання і призначив покарання, яке за своїм розміром не є самим суворим, оскільки в санкції ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років та позбавлення волі на строк до 3 років.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив у період часу з 04 січня 2016 року по 06 лютого 2016 року декілька злочинів, передбачених різними частинами однієї статті КК України, за жоден з яких його не було засуджено, тому судом обґрунтовано було призначено остаточне покарання з застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 вчинив ряд умисних, корисливих злочинів, злочини вчинював і після повідомлення про підозру від 05 лютого 2016 року за ст. 190 ч. 2 КК України, тому доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання через м`якість, з врахуванням особисто-репутаційних даних обвинуваченого, не заслуговують на увагу.

Також, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційних скарг про безпідставність не застосування положень ст.ст. 66, 69 КК України, оскільки наведені захисником і обвинуваченим в апеляційних скаргах обставини: відсутність судимостей, вчинення не тяжких злочинів, позитивна характеристика ніяким чином не знижують суспільну небезпечність обвинуваченого і вчиненого ним діянь і є за своє суттю характеризуючи ми особу даними.

Крім того, захисником зроблено в апеляційній скарзі висновок про наявність у діях обвинуваченого щирого каяття, проте вказане спростовується матеріалами провадження, зокрема, судом першої інстанції у вироку зроблено аналіз поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, коли він знаючи про факти розслідування його злочинної діяльності продовжував вчинювати кримінальні правопорушення та під час судового провадження, оскільки обвинувачений заявляв про бажання провести відшкодування потерпілим, але жодних реальних відшкодувань не провів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, з вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вище наведене, та приймаючи до уваги позицію потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 висловлену в запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що підстав вважати, що судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_9 , без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4