Справа № 456/3703/14-к
Провадження № 1-кп/456/4/2016
ВИРОК

іменем України
09 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

адвокатів: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Станків Стрийського району Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачена ОСОБА_11 у період часу з 19 серпня 2005 року по 18 червня 2006 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштам шляхом обману та зловживання довірою, достовірно знаючи про те, що квартира АДРЕСА_4 26.03.2004 року відчужена ОСОБА_12 і на момент досягнення домовленостей з ОСОБА_8 щодо купівлі-продажу вказаної нерухомості перебувала у заставі за іпотечним договором від 13.04.2004р. та відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2005р. не перебувала у її власності, переконавши потерпілу ОСОБА_8 у вигідності купівлі вказаної квартири у неї з відтермінуванням сплати грошових коштів, без укладення з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільно-правового договору та не перебуваючи з останніми у будь-яких юридично оформлених договірних відносинах, назвавшись іменем « ОСОБА_13 », шляхом вчинення декількох епізодів заволоділа спільними грошовими коштами потерпілих ОСОБА_8 та її сина ОСОБА_9 , які проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, у особливо великих розмірах на загальну суму 34 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на час вчинення злочину - 5,05грн. за 1 долар США, становить 171 700 грн., які потерпілі сплатили в рахунок купівлі і оформлення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_11 , маючи намір в момент заволодіння грошовими коштами не виконати зобов`язання, які випливали з усної домовленості з потерпілою ОСОБА_8 , 19.08.2005 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від останньої грошову суму в розмірі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час вчинення злочину 5,05 грн. за 1 долар США - становить 101 000 грн., яка була передана потерпілою ОСОБА_8 як аванс в рахунок частини суми за купівлю-продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_11 , маючи намір в момент заволодіння грошовими коштами не виконати зобов`язання, які випливали з усної домовленості з потерпілою ОСОБА_8 , 11.11.2005 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 шляхом обману та зловживання довірою, отримала від останньої грошову суму в розмірі 7 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час вчинення злочину 5,05 грн. за 1 долар США становить 35 350 грн., яка була передана потерпілою ОСОБА_8 в рахунок частини суми за купівлю - продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_11 , маючи намір в момент заволодіння грошовими коштами не виконати зобов`язання, які випливали з усної домовленості з потерпілою ОСОБА_8 , 06.12.2005 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від останньої грошову суму в розмірі 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час вчинення злочину 5,05 грн. за 1 долар США становить 15 150 грн., яка була передана потерпілою ОСОБА_8 в рахунок частини суми за купівлю - продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_11 , маючи намір в момент заволодіння грошовими коштами не виконати зобов`язання, які випливали з усної домовленості з потерпілою ОСОБА_8 , 11.01.2006 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від останньої грошову суму в розмірі 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час вчинення злочину 5,05 грн. за 1 долар США, становить 15 150 грн., яка була передана потерпілою ОСОБА_8 в рахунок частини суми за купівлю - продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_11 , маючи намір в момент заволодіння грошовими коштами не виконати зобов`язання, які випливали з усної домовленості з потерпілою ОСОБА_8 , 18.04.2006 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від останньої грошову суму в розмірі 1 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час вчинення злочину - 5.05 грн. за 1 долар США становить 5 050 грн., яка була передана потерпілою ОСОБА_8 в рахунок частини суми за купівлю - продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_11 винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, показала, що жодних угод з потерпілими щодо відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не укладала. Власниками даної квартири були: вона, чоловік та двоє дітей. У 2004р. їй були потрібні кошти на лікування сина, тому вона звернулася до ОСОБА_12 з проханням позичити їй 7000 доларів США, уклала з ним фіктивний договір купівлі-продажу зазначеної квартири. ОСОБА_12 під заставу цієї квартири отримав у банку кредит в розмірі 7000 доларів США, які віддав їй. Вона повністю сплатила цей кредит. Після цього ОСОБА_12 повинен був відчужити квартиру на їхню користь, але не зробив цього. Вона не мала наміру відчужувати квартиру на користь ОСОБА_10 та не просила це зробити ОСОБА_12 . Грошей від останнього чи від Повханичів за відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 не отримувала, при укладенні договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в нотаріуса присутньою не була. Представлені ОСОБА_8 розписки не стосуються розрахунків за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Якщо б вона мала намір продати цю квартиру ОСОБА_15 , то зробила б це самостійно. Цивільні позови заперечила.
Суд критично оцінює показання ОСОБА_11 , вважає їх надуманими, даними обвинуваченою з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки такі спростовуються іншими дослідженими судом доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка ствердила, що у липні 2005р., коли вона знаходилася в власному магазині, ОСОБА_11 особисто запропонувала їй придбати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , за 45000 доларів США. Вона, чоловік та син ОСОБА_16 , оглянувши квартиру, погодилися її придбати, оскільки досягли з ОСОБА_11 домовленості про те, що вони розраховуватимуться за придбане житло поступово, передаючи обумовлену суму частинами, а сім`я ОСОБА_17 ще деякий період проживатиме у цій квартирі. Згодом ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 приїхали до неї у магазин і вона в присутності останнього та сина ОСОБА_18 віддала обвинуваченій частину суми - 20 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, яку ОСОБА_11 підписала в складському приміщенні магазину. Там же ж остання сказала, що квартиру відчужує ОСОБА_12 , а гроші за її відчуження отримуватиме вона ( ОСОБА_11 ). 11.10.2005р. вона, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 поїхали до державного нотаріуса ОСОБА_19 , де уклали договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Син ОСОБА_20 віддав Калиничу 7000 доларів США. ОСОБА_11 особисто контролювала процес відчуження квартири. Остання попросила залишити прописаним у квартирі чоловіка ОСОБА_21 , мотивуючи прохання тим, що він має пільги на сплату ком послуг. Впродовж наступних трьох років вона ( ОСОБА_8 ) повинна була сплатити ОСОБА_11 довільними сумами решту вартості придбаної квартири. Однак, вже 11.11.2005р. ОСОБА_11 звернулася з проханням виплатити їй частину коштів. Не маючи грошей, вона звернулася до ОСОБА_22 , який позичив їй 7000 доларів США. Ці кошти вона віддала обвинуваченій, що підтверджується розпискою, в якій ця сума зазначена у гривневому еквіваленті 35 535 грн. 06.12.2005р. вона знову на прохання ОСОБА_11 сплатила їй частину суми 3000 доларів США, що підтверджується проставленим у розписці підписом ОСОБА_11 . Решту коштів вона передавала обвинуваченій у січні та квітні 2006р. Загалом з 19.08.2005р. по 01.04.2006р. ОСОБА_11 отримала від неї 34 000 доларів США. ОСОБА_12 отримав 7000 доларів США та 4000 тисячі доларів США, що еквівалентно 20 000 грн. без розписки. Згідно з додатковою угодою її сім`я повинна була вселитися у квартиру 01.04.2009р. Цивільний позов підтримала;
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який ствердив, що батьки у 2005р. вирішили придбати у Валевських квартиру за 38 000 доларів США. Зі слів матері йому відомо, що у серпні 2005р. остання сплатила частину суми 20 000 доларів США. При передачі грошей присутнім не був. Квартиру відчужував ОСОБА_12 на користь брата ОСОБА_10 . Також йому відомо, що мати позичала кошти у ОСОБА_22 . Він позичив матері суму еквівалентну 1500 доларів США 8000 грн. Власником цієї квартири він став у 2009р. Цивільний позов підтримав;

- показаннями ОСОБА_10 , допитаного у статусі потерпілого до того як прокурор змінив обвинувачення, який показав, що квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , подарував братові ОСОБА_9 , оскільки житлом забезпечений. У нотаріуса ОСОБА_19 при укладенні договору купівлі-продажу квартири були присутні: він, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Ствердив, що в його присутності ОСОБА_11 отримувала від матері кошти за відчужену квартиру (20 000 доларів США), що підтверджується двома розписками. Він особисто в присутності матері передавав ОСОБА_12 кошти в розмірі 7000 доларів США та 4000 доларів США;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що у 2005р. до нього звернулися Валевські з проханням позичити гроші - 7000 доларів США. Він погодився позичити їм ці кошти, які отримав як кредит у банку під заставу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Цю квартиру ОСОБА_17 відчужили на його користь. При укладенні договору купівлі-продажу у нотаріуса ОСОБА_23 були присутні також діти ОСОБА_17 . Після придбання квартири він переоформив будинкову книгу. Ця квартира була гарантією повернення йому Валевською позики 7000 доларів США та 20 000 грн., що на той час було еквівалентно 4000 доларів США. Погашав кредит у банку він. Згодом ОСОБА_11 сказала, що не має наміру повертати у свою власність зазначену квартиру, а має намір її продати Повханичам. Договір уклали в державного нотаріуса. При цьому були присутні: він, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Він відчужив квартиру на користь ОСОБА_10 . Останній передав йому 7000 доларів США та 20 000 грн. Зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що вартість квартири становила 45 000 доларів США. Ці кошти виплачувалися поступово певними сумами в його присутності, на підтвердження чого були написані розписки. Остаточний розрахунок між ОСОБА_8 та обвинуваченою відбувся у 2009р. і він був при цьому присутній. Ствердив, що була укладена додаткова угода, яка дозволяла надалі проживати у квартирі ОСОБА_21 ;
- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він був у США на заробітках. Пам`ятає як його сусід ОСОБА_25 приходив до нього з ОСОБА_21 . Останній просив позичити йому 30 000 доларів США, оскільки у нього «виникли проблеми із квартирою, гроші необхідно повернути ОСОБА_15 ». Він відмовився позичити ОСОБА_21 гроші, оскільки знав того лише візуально;
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що дійсно у 2005р. на прохання ОСОБА_8 позичав їй гроші в сумі 7000 доларів США на придбання квартири. На даний час остання не повернула йому ще 3000 доларів США;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що дійсно посвідчила договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Відчужував квартиру ОСОБА_12 як власник. Останній приходив з дружиною та іншою жінка, яка зі слів ОСОБА_14 є його кумою;
- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка ствердила, що разом з обвинуваченою працювала на Заводі мінеральних вод «Оскар» і знає її як ОСОБА_27 ;
- показаннями свідка ОСОБА_28 , який також ствердив, що ОСОБА_11 кличуть на ім`я « ОСОБА_13 »;

- оригіналами розписок, представленими потерпілою ОСОБА_8 та оглянутими в судовому засіданні, які постановами слідчого (т.5 а.131-136) визнані речовими доказами та надані на зберігання ОСОБА_8 .Розписки, виконані на аркуші паперу розміром 209 х 296 мм, в яких зазначено, шо ОСОБА_8 передала, а ОСОБА_29 отримала 20 000 доларів США; 11.11.2005 року ОСОБА_8 передала Валевській Ользі 7000 доларів США; 06.12.2005 року ОСОБА_8 передала Валевській Ользі 3000 доларів США; 11.01.2006 року ОСОБА_15 передала Валевській Ользі 3000 доларів США; 18.04.2006 року передала 1000 дол. США;

- висновком експерта НДЕКЦ при ГУ МВСУ у Львівській області № 322 від 17.12.2013р. (т.4 а.118-124), з якого вбачається, що:
Підписи від імені Валевська, а також підпис з зворотної сторони під текстом з правого боку без розшифровки від чиєго імені він виконаний, в розписці від 19.08.2005 року - розписка №2, виконані гр. ОСОБА_11 .

Підписи від іменні ОСОБА_17 , також підпис з лицевої сторони в кінці документу з правого боку без розшифровки підпису його виконавця, та два підписи з зворотної сторони без розшифровки від чиєго імені вони виконані, в розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, виконані гр. ОСОБА_11

В розписці від 19.08.2005 р. - розписка №2 весь рукописний запис з лицевої сторони, який починається словами «Всього має бути...» та запис «300 = 3000 дол» з зворотної сторони, виконаний гр. ОСОБА_11

В розписці від 19.08.2005 р. - розписка №2 весь рукописний запис із зворотної сторони який починається словами «6.12.05 Віддаю Олі 3000$...», окрім запису «300 = 3000 дол» в кінці документу, виконаний гр. ОСОБА_8 ,

В розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, всі рукописні записи з лицевої сторонни, які виконані барвником синього кольору окрім рукописних записів, виконаних барвником чорного кольору, а саме: «35.350 Трид тис. грн. 350 грн.», виконанні гр. ОСОБА_8 .

Рукописні записи на лицевій стороні в розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, виконаних барвником чорного кольору, а саме: «35.350 Тридцять п`ять тис. грн. 350 грн.», виконанні гр. ОСОБА_11 .

В розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, із зворотної сторони рукописний запис, який виконаний барвником синього кольору, окрім записів «4000» та «35.350», виконаних барвником чорного кольору, виконані гр. ОСОБА_8 .

В розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, із зворотної сторони рукописний запис, який виконаний барвником чорного кольору «4000» та «35.350», виконанні гр. ОСОБА_11 .

Підписи від імені Повханич в розписці від 19.08.2005 року розписка №2 та в розписці від іменні ОСОБА_8 - розписка №1, і ОСОБА_8 , виконані гр. ОСОБА_8 ;

- показаннями допитаного судом експерта ОСОБА_30 , який в судовому засіданні повністю підтримав наданий ним висновок та ствердив, що на експертизу були надані дві розписки, вільні та експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_8 , вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_11 , оскільки остання відмовлялася надати експериментальні зразки підпису та почерку. Наданих матеріалів було достатньо для надання зазначеного вище висновку. Категорично заперечив вплив на нього потерпілих ОСОБА_15 при проведенні вказаної експертизи;

- копією заяви, адресованої голові Моршинськрої міської ради п.В.Безрукову від ім. ОСОБА_11 , датованої 24.03.2004р., в якій остання просила надати дозвіл на продаж 1/4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_4 від імені неповнолітніх дітей; копією протоколу засідання виконкому Моршинськрої міської ради від 24.03.2004р. та копіює рішення виконкому Моршинськрої міської ради №61 від 24.03.2004р., яким надано дозвіл ОСОБА_11 на продаж від імені неповнолітніх ОСОБА_31 1987 р.н. та ОСОБА_32 1990 р.н. належних їм частини трикімнатної квартири АДРЕСА_4 (т.3 а.48-50);
- посвідченим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_23 договором купівлі-продажу квартири від 26 березня 2004 р. (т.3 а.97), згідно з яким ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , що діяла від свого імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , відчужили на користь ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_4 ;
- кредитним договором № 275-3.3 від 13.04.2004р., укладеним 13.04.2004р. між банком «Фінанси та кредит» та ОСОБА_12 , згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США (т.5 а.127);
- іпотечним договором від 30.04.2004р. (т.5 а.124-129), згідно з яким ОСОБА_12 передав в іпотеку Банку «Фінанси та Кредит» квартиру АДРЕСА_4 як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 275-3.3 від 13.04.2004р. на суму 7000 доларів США;
- листом банку «Фінанси та кредит» № 726 від 08.12.2011р. (т.5 а.132), згідно з яким, ОСОБА_12 повністю сплачено кредит за кредитним договором № 275-3.3 від 13.04.2004р.;
- договором купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 2005 р. (т.3 а.57), що посвідчений державним нотаріусом Стрийської держнотконтори ОСОБА_19 , згідно з яким ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_10 купив квартиру АДРЕСА_4 ; додатковою угодою до договору ВСМ №955 від 11.10.2005р., яка укладена цього ж дня між ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , згідно з якою покупець погодився на проживання у спірній квартирі ОСОБА_21 до 1 квітня 2009р. - до завершення останнім будівництва приватного будинку у с.Довге Стрийського району. Вказаний договір купівлі-продажу квартири засвідчує те, що на момент його укладення ОСОБА_11 не була власником квартири АДРЕСА_4 , тому не могла бути стороною цього цивільно-правового договору. Однак, ввівши ОСОБА_8 в оману щодо того, що саме вона є фактичним власником зазначеної квартири і ОСОБА_12 здійснює її відчуження від її імені, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в сумі 34 000 доларів США;

- рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. у справі №456/2483/11, провадження № 22-ц/783/140/16 (т.6 а.105-107) за позовом ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 до ОСОБА_9 з участю третіх осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про витребування майна від добросовісного набувача, що набрало законної сила, яке відповідно до вимоги ст.90 КПК України має преюдиціальне значення як таке, що ухвалене стосовно тих самих суб`єктів і тих самих обставин. Рішенням встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру у АДРЕСА_4 від 21 травня 1997р. зазначена квартира приватизована на умовах спільної часткової власності у рівних долях на ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та неповнолітніх на той час ОСОБА_33 і ОСОБА_35 .
26 березня 2004 року ОСОБА_21 і ОСОБА_11 , які діяли від свого імені та від імені неповнолітніх на той час ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 з ОСОБА_12 . Продаж квартири вчинено за 19 700 грн.
11 жовтня 2005 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. Вказаний договір посвідчений нотаріально. Цього ж дня між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 укладено додатковий договір про проживання у спірній квартирі ОСОБА_21 до 1 квітня 2009 року - до завершення будівництва приватного будинку у с.Довге Стрийського району. Згідно з матеріалами справи - при купівлі спірної квартири ОСОБА_10 його мати ОСОБА_8 сплатила за квартиру 34 000 доларів США, що стверджується листом прокуратури від 25 червня 2010 року, та не заперечувалося ОСОБА_11 при розгляді справи в суді першої інстанції.
Отже, зазначеним рішенням достовірно підтверджено факт отримання ОСОБА_11 від ОСОБА_8 рахунок оплати за квартиру 34 000 доларів США;

- звукозаписом судового засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про відшкодування коштів, отриманих від продажу квартири від 05.07.2011р., під час якого ОСОБА_11 , будучи попередженою про дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, ствердила, що взяла у ОСОБА_8 за продаж квартири 34 000 доларів США.

Свідок ОСОБА_36 показала, що з 03.02.1993р. проживає по сусідству з ОСОБА_11 її квартира знаходиться на одній сходовій клітці з квартирою обвинуваченої (двері навпроти). Про те, що ОСОБА_17 відчужили квартиру їй нічого не відомо. З потерпілими не знайома і жодного разу не бачила щоб вони навідувалися у квартиру в АДРЕСА_2 . Ствердила, що житлом користуються чоловік та діти ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_37 показала, що є сусідкою знизу ОСОБА_11 вселялася в будинок одночасно з обвинуваченою в 90-х роках. Валевські постійно проживають у цій квартирі. Про те, що вони відчужили цю квартиру, їй нічого не відомо. Не бачила щоб ОСОБА_15 користувалися цією квартирою.
Свідок ОСОБА_38 показав, що з 2004 по 2009 роки навчався у м.Харкові, додому приїжджав рідко приблизно раз у півроку. Після завершення навчання повернувся в м.Моршин та звернувся у ЖЕК щоб його прописали за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, отримав відмову, оскільки їх позбавили права власності на цю квартиру. Вони звернулися до суду із відповідним позовом. Йому невідомо про те, що батьки мали намір продати квартиру ОСОБА_14 . Квартира була гарантією повернення коштів, які мати позичила у Калинича. Мати гроші останньому повернула, а він квартиру на їхню користь не відчужив.
Свідок ОСОБА_39 показала, що до відчуження квартири була як і всі члени сім`ї власником 1/4 частини такої. Про те, що квартира їм більше не належить дізналася у ЖЕКу після закінчення браитом навчання. У квартирі проживала з 1993р., прописана - з 2008р. після отримання паспорта. Виписали її з квартири на підставі рішення суду за позовом ОСОБА_10 у 2012р. Перший паспорт загубила під час навчання у м.Львові в 2008-2009р.р. Зі слів матері їй відомо, що мати позичала у ОСОБА_12 гроші під заставу квартири. Мати гроші йому повернула, а ОСОБА_12 «квартиру не повернув, а продав її». В нотаріуса при укладенні договору щодо відчуження квартири не була присутня. Рішення органу опіки та піклування, яким надавався дозвіл на відчуження квартири, скасоване рішенням суду. Їй невідомо про те, що батьки мали намір продати квартиру.
Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_33 , які є дітьми обвинуваченої ОСОБА_11 , вважає їх надуманими, оскільки такі суперечать встановленни судом обставинам справи, спростовуються іншими дослідженими судом доказами та надані з метою допомогти обвинуваченій уникнути відповідальності за вчинений нею злочин.

Оцінюючи наведені вище докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_11 у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах, а тому кваліфікація дій обвинуваченої за ч.4 ст.190 КК України є вірною.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до особливо тяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання.
Обставин, які відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшують чи обтяжують обвинуваченій покарання, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що вона раніше не судима.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі реально з конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченої.
Вирішуючи пред`явлені потерпілими цивільні позови, суд враховує вимоги пунктів 5,6,13,14 Постанови Пленуму ВСУ №з від 31.08.1989р. (із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», якою розяснено, що при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК; не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення; при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала; покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
З врахуванням наведеного та керуючись вимогами ст.129 КПК України, ст.ст.22,23,192,1166,1167 ЦК України, п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі, відповідно до якого суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні; у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід задовільнити частково, стягнувши з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 32 500 доларів США матеріальної шкоди, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення вироку (1 долар США 26,4971 грн.) становить 861 155,75 грн. (26,4971 х 32 500 = 861 155,75), та 20 000 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_9 1500 доларів США матеріальної шкоди, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення вироку (1 дол - 26,4971 грн.) становить 39 745, 65 грн. (26,4971 х 1500 = 39 745,65), та 5000 грн. моральної шкоди. Решту позовних вимогОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також позовні вимоги ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, оскільки такі не випливають з пред`явленого обвинувачення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченої ОСОБА_11 в місці її постійного проживання остання має постіне місце реєстрації та проживання, одружена, є особою пенсійного віку, суд вважає, що прокурором не доведено наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які дають підстави для застосування до ОСОБА_40 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому підстав для застосування такого суд не знаходить. Однак, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні злочину, предбаченого ч.4 ст.190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Застосовувати до ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без електронних засобів контролю.
Застосувати до ОСОБА_11 наступні обмеження:

1.Не відлучатися за межі Стрийського району Львівської області без дозволу суду.

2.Повідомляти суду про зміну свого місця проживання.

3.Не залишати місце фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ) в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
4.Не відвідувати місця продажу та розпиття алкогольних напоїв, бари, кафе, ресторани, паби.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 32500 доларів США матеріальної шкоди, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення вироку становить 861 155, 75 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_9 - 1500 доларів США матеріальної шкоди, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення вироку становить 39 745, 65 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Речові докази: оригінали двох розписок залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_11 391,20 грн. судових витрат в дохід держави (т.4 а.117).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1