Справа № 296/8627/16-к
УХВАЛА
Іменем України
21 жовтня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

представника ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у об"єднаному кримінальному провадженні №120 160 4 від 31.03.2016,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року представник ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" адвокат ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про скасування арешту майна, що є власністю ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь", а саме: автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречіпом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 6 квітня 2016 року у справі №295/4983/16-к.

В обґрунтування клопотання представник ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" посилався на те, що у накладеному арешті відпала потреба та його накладення порушує права власника майна - ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" на користування та розпорядження своїм майном, яке знаходиться в заставі ПАТ «ОТП Банк», є одним з джерел доходу, та не дозволяє в повній мірі отримати прибуток від здійснення господарської діяльності, що може негативно позначитися на виконанні зобов`язань за кредитним договором перед кредитором ПАТ «ОТП Банк».

Представник ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на те, що вилучений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та має значення для досудового розслідування, просили накладений арешт залишити в силі.

Заслухавши пояснення представника власника майна, прокурора та слідчого, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за № 120 160 4 від 31.03.2016 (за наслідком об`єднання 12.04.2016, зокрема кримінальних проваджень № 120 160 1, № 120 160 2) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2016 року, накладено арешт на автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречіпом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний номер НОМЕР_2 та нафтопродукти у кількості 33 000,000 кг, що знаходяться у напівпречіпі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що арешт майна може застосовуватися як із застосуванням заборони розпорядження майном, та заборони його користуванням, або без застосування таких заборон.

Таким чином, оскільки в ухвалі слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2016 року про накладення арешту на автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречіпом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , не зазначено будь-яких застережень, слідчий суддя вважає, що арешт накладений разом із забороною розпоряджання та користування ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" є власником автомобіля марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречіпом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яке накладено арешт.

Представник ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" ОСОБА_3 у судовому засіданні як підставу для скасування арешту вказував, що на день розгляду клопотання, протягом шести місяців з дати накладення арешту на майно у слідчого, прокурора було вдосталь часу для отримання та фіксації з арештованого майна даних, які можуть бути використані як докази, проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій.

При цьому, слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що майно на яке накладено арешт зберігається на території автогосподарства, що належить ГУНП в Житомирській області та дійсно з причіпу-цистерни здійснено розвантаження нафтопродуктів за клопотанням ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь", однак вказані аргументи вже були предметом судового розгляду з приводу скасування арешту, та з метою отримання та фіксації з будь-якого майна даних, які можуть бути використані як доказ застосовуються інші слідчі та процесуальні дії, такі як огляд, обшук, тимчасовий доступ до речей і документів тощо.

Слідчий суддя з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.173 ч.2 п.5 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя звертає особливу увагу на положення частини 4 статті 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалах справи документів вбачається, що ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" на підставі наданих Голоіавтотрансінспекції Міністерства транспорту та зв`язку України ліцензій від 02.11.2011, від 23.03.2010 (з необмеженими строком дії) займається наданням послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом (а.с. 7-10).

Відповідно до договору №15/03-Т від 15.03.2016 р., ТОВ «Промислово-Інвестиційна Група» «Трансконтиненталь» як виконавець взяв на себе обов`язок надати ТОВ «Еко Світ Плюс» як замовнику міжміські автотранспортні послуги по перевезенню вантажів та інших матеріальних цінностей, які не заборонені до перевезення законодавством України, а також інше автотранспортне обладнання замовника.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні не надано жодних об`єктивних даних, які в вказували на те, що лише за умови заборона або обмеження власника ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" у користуванні арештованими транспортними засобами можна запобігти ризикам, передбаченим ч. 11 ст. 170 КПК України, а також існування об`єктивних обставин, які б в подальшому виправдовували потребу у накладеному арешті на автомобілі.

З огляду на викладене, враховуючи, що автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречіпом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є власністю ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" протягом тривалого часу (понад шість місяців) арештований та перебуває на зберіганні на території автогосподарства, що належить ГУНП в Житомирській області, що позбавляє власника майна ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" можливості його використання у підприємницькій діяльності, беручи до уваги, що необхідні слідчі дії з використанням вказаних автомобілів завершені, враховуючи роль та значення автомобілів у кримінальному провадженні, а також пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти слідство у даному провадженні, слідчий суддя вважає невиправданим подальше обмеження власника права користування його майном, а тому вважає за необхідне скасувати арешт в частині заборони користування автомобілями, без зняття заборони його розпорядження з метою запобігання можливості відчуження майна, що є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170 -173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 6 квітня 2016 року в частині заборони ТОВ "ПІГ Трансконтиненталь" користуватися автомобілем марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпречепом - цистерною марки "ППЦ", реєстраційний НОМЕР_3 , без зняття заборони їх відчуження.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1