АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 11 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 000323 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, громадянина України , непрацюючого , одруженого , раніше судимого: 13.03.1998 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч.2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки; 18.05.2000 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ст.ст. 17, ч.2 ст.140, 17 ч.3 ст. 140 , 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 03.06.2003 року вироком апеляційного суду Чернівецької області за п.6 ч.2 ст.115, ч. 4 ст.187, ст. 70, ст.71 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 27.03.2014 року, невідбутий строк 1 рік 10 місяців 29 днів

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.13 ч.2 ст. 115 та ч.3 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст. 185, п.13 ч.2 ст. 115 КК України і призначено
Провадження№11кп/794/39 /16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.ст. 185 ч.3 , 115 ч.2 п.13 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_11
йому покарання : за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі ; за п.13 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 15 (п`ятнадцяти ) років позбавлення волі. На підставі ч.ч.2, 5 ст. 71 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Чернівецької області від 03.06.2003 року , остаточно призначено ОСОБА_7 за сукупністю вироків покарання у виді 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено утримання під вартою , а строк відбування покарання обчислено з 21 березня 2015 року , тобто з моменту взяття його під варту. Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 40 424 (сорок тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 04 коп. Вирішено питання про речові докази по справі.
На вказаний вирок подані апеляційні скарги адвокатом ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_7 , в яких вони просять вирок районного суду від 10.12.2015 року в частині засудження ОСОБА_7 за п.13.ч.2 ст. 115 КК України скасувати та ухвалити в цій частині виправдовувальний вирок, яким виправдати його за недоведеністю його участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, та змінити вирок районного суду в частині засудження ОСОБА_7 призначення покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України, більш м`яке покарання з урахуванням пом`якшуючої обставини визнання вини та щире каяття.
Апелянти посилаються на те, що висновки суду першої інстанції є хибними та безпідставними , а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, захисник вказує на те, що органами досудового слідства при затриманні ОСОБА_7 було порушено право ОСОБА_7 на захист та отримання кваліфікованої та неупередженої правової допомоги.

Також апелянт посилається на те, що судом в мотивувальній частині вироку зазначено, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показами свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Дані покази свідків на думку апелянтів суд не вправі брати до уваги та класти їх в основу вироку, оскільки вони були отримані з порушенням норм процесуального права, так як при допиті вищевказаних свідків крім свідка ОСОБА_20 , не встановлювались та не перевірялись документи, що посвідчують особу свідка.
Допитана в судовому засіданні особа, яка називала себе як, ОСОБА_12 , давала неправдиві покази та неодноразово змінювала їх, а також в судовому засіданні визнала, що раніше говорила неправду. Так при прямому допиті, на запитання прокурора, ОСОБА_12 , заперечував, той факт, що він в день скоєння злочину бачив ОСОБА_7 та розпивав з ним спиртні напої. При прямому допиті, на аналогічне запитання захисника, ОСОБА_12 , визнав, що говорив неправду, та вказав, що дійсно бачив ОСОБА_7 та вживав з ним горілку.
Допитана в судовому засіданні особа, яка називала себе як, ОСОБА_13 також змінювала свої покази в судовому засіданні, стосовно часу коли до неї прийшов ОСОБА_7 . Так в першочергових показах він вказував, що ОСОБА_7 прийшов до нього близько 19.00 год., допитаний повторно, в наступному судовому засіданні вказував, що близько 21.00 год., при цьому чітко вказав на те, що годинник в його помешканні, в той день не працював.
Допитана в судовому засіданні особа, яка називала себе як, ОСОБА_15 , в своїх поясненнях неодноразово вказував на своє упереджене ставлення до ОСОБА_7 , оскільки знав про попередні судимості ОСОБА_7 , говорив про це з потерпілим ОСОБА_21 та наполягав на тому, щоб останній не приймав більше ОСОБА_7 у себе в дома, тому його покази повинні бути критично оцінені судом.
Зазначає, що жодні покази не підтверджують безпосередню причетність ОСОБА_7 до вчинення вбивства, ні форму вини, ні мотиви і мету вчинення кримінального правопорушення, а лише вказують на його присутність в приблизний час вчинення злочину в селі де було його вчинено.
Суд першої інстанції посилаючись на покази свідка ОСОБА_16 де він вказував на свій номер телефону та номер телефону ОСОБА_22 , не взяв до уваги той факт, що озвучуючи номер телефону яким нібито користується ОСОБА_22 свідок користувався записами, допустимість яких суд не перевірив та безпідставно дійшов висновку, що цим номером користувалася дружина обвинуваченого - ОСОБА_23 . Оскільки остання в судовому засіданні допитана не була, факт належності їй даного номеру не підтвердила, а інших належних та допустимих доказів, того, що вищевказаним номером користувалася дружина ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано не було і судом першої інстанції не досліджувались.
Висновок суду про те, що потерпілий ОСОБА_24 пересувався тільки в межах свого подвір`я, спростовується показами дочки потерпілого ОСОБА_9 яка вказувала, що зранку в день вбивства вона відвідувала свого батька і той розказав їй про свої плани на день, а саме: поїхати в місто Глибоку і купити стільці.
Також захисник обвинуваченого посилається на те, що суд не прийняв до уваги та не надав належну оцінку доказам, а саме: висновкам експертиз, які повністю виключають причетність ОСОБА_7 до вчинення вбивства ОСОБА_24 ..
Так, не надано належну оцінку висновку експерта № 397 (експертиза сокири, яка була вилучення 05.03.2015р.) - походження крові від ОСОБА_7 виключається. Висновку експерта № 1528, № 859, № 857 (експертиза чолової сорочки, трусів, брюк, светра, пари шкарпеток, вилучених в ході огляду трупа, фрагментів подушки з наволочкою, пір`я - вилучені з господарства ОСОБА_25 ) - де виявлено плями крові, походження яких від ОСОБА_7 виключається. Висновку експерта № 33 - (експертиза піднігтьового вмісту ОСОБА_24 ) - згідно якого походження клітин від ОСОБА_7 виключається по групових ознаках. Висновку експерта № 36 - (експертиза піднігтьового вмісту ОСОБА_7 ) - згідно якого походження клітин від ОСОБА_24 виключається, по груповій характеристиці крові. Висновку експерта № 195 від 08.06.2015 року (експертиза байкової кофти виданої ОСОБА_14 ) згідно якого генетичні ознаки слідів крові на вирізках із байкової кофти не встановленні. Висновку експерта №248 від 26.06.2015р. ( молекулярно-генетична експертиза, нігтьових пластин з рук та піднігтьового вмісту ОСОБА_7 ) - походження клітин від ОСОБА_24 виключається. Висновку експерта №248 від 26.06.2015р.. - волокна - нашарування, вилучені з одягу ОСОБА_7 не мають спільної родової (групової) належності з волокнами, що входять до складу наданих на дослідження предметів одягу, вилучених з трупа ОСОБА_24 та покривала. Висновку експерта №96-х від 01.07.2015 р. (експертиза одягу виданих ОСОБА_7 та ОСОБА_14 на предмет слідів сажі (кіптяви)) - слідів сажі (кіптяви) на одязі ОСОБА_7 не виявлено. Висновку експерта №97-х від 01.07.2015р. (експертиза 2-х фрагментів бинту зі змивами із обох рук ОСОБА_7 на предмет слідів сажі (кіптяви) - слідів сажі (кіптяви) не виявлено. Висновку експерта № 324-1 від 22.07.2015р. (експертиза 2-х фрагментів бинту зі змивами із обох рук ОСОБА_7 на предмет слідів крові людини) - слідів крові людини не виявлено. Висновку експерта № 10/518 від 11.09.2015р. (експертиза зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_21 на предмет слідів крові людини) - походження виявлених клітин від ОСОБА_7 виключається. Висновку експерта № 10/519 від 11.09.2015р. про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким на кофті (виданої ОСОБА_14 ) та лівому кросівку виданих ОСОБА_7 не встановлено генетичних ознак крові. Висновку експерта № 394 від 07.08.2015р. про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким на кофті (виданої ОСОБА_14 ) та лівому кросівку (виданих ОСОБА_7 ) - сліди крові виявлені на кофті збігаються з зразками крові від ОСОБА_7 , та не збігаються з зразками крові ОСОБА_24 . Висновку експерта № 123 від 29.05.2015р. (експертиза сокири, вилученої в господарстві ОСОБА_21 ) - сліди крові виявлені на поверхні обуха сокири не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 .
Прокурором не доведено та судом не встановлено мотив і мети вчинення злочину ОСОБА_7 передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вважає , що суд, слідчий та прокурор не забезпечили всебічне, повне та неупереджене розслідування та не вчинили необхідних процесуальних дій та рішень, перш за все, з метою встановлення обставин, що виправдовують обвинуваченого, щоб не відбулось його необгрунтоване звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а також не забезпечили прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Також, посилається апелянт на те, що по справі є пом`якшуючі обставини визнання вини і розкраювання у вчиненні злочину які дають підстави призначити ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, адвоката , обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вислухавши прокурора, який просив апеляції обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, обвинуваченому останнє слово розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, допитавши додатково потерпілу і свідків колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, та встановлено і в апеляційній інстанції 28 січня 2015 року приблизно о 01:00 год., ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізовуючи його, зайшов на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_26 . Перебуваючи на території вищевказаного господарства ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю власника господарства та сторонніх осіб, переслідуючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_26 , з метою особистого збагачення, шляхом пошкодження замка дверей проник в середину сараю, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_26 , а саме: кролів, породи «Строкатий» у кількості 4 шт., вартістю 800 грн. за штуку, на загальну суму 3200 грн.; індокачок, у кількості 2 штуки, вартістю 300 грн. за штуку, на загальну суму 600 грн.; електрогенератор «GP300L-GEM», вартістю 5000 грн.; а всього викрав майна на загальну суму 8800 грн. спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього ОСОБА_7 , 04.03.2015 року в другій половині дня, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до помешкання свого знайомого ОСОБА_24 , що розташоване в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області. Під час перебування у помешканні ОСОБА_24 у період часу з 15:00 до 19:00 години, у ОСОБА_7 з мотивів неприязнених відносин які виникли між ним і ОСОБА_24 виник умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_24 . Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з мотивів явних неприязнених відносин які виникли між ним та потерпілим знаходячись у приміщенні кімнати вказаного будинку, бажаючи заподіяти смерть ОСОБА_24 шляхом удушення, стиснув його шию обома руками внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді зламу лівого ріжка щитоподібного хряща, крововилив у м`які тканини довкола вище зазначеного зламу. Далі ОСОБА_7 , вважаючи свої дії недостатніми та бажаючи настання смерті ОСОБА_24 , наніс останньому два удари обухом від сокири у лобно-тім`яну ділянку голови, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень та, як наслідок набряку та набухання речовини головного мозку, що виникли, як ускладнення внаслідок відкритого зламу кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку з розвитком субдуральної гематоми та субарахноїдальних крововиливів, на місці настала смерть потерпілого. Після цього, з метою приховання слідів свого злочину, обвинувачений ОСОБА_7 підпалив труп потерпілого ОСОБА_24 та залишив місце вчинення злочину. Проте, пожежа не розвинулась і близько 20:00 години 04.03.2015 року труп ОСОБА_24 із слідами термічних опіків був виявлений сусідами потерпілого, про що було повідомлено правоохоронні органи.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення передбачені п.13 ч.2 ст.115 КК України та ст. 185 ч.3 КК України, а саме як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючою ознакою: вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та вчинив крадіжку за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно , поєднана з проникненням у інше приміщення.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, та не заперечується вина обвинуваченого у скоєння даного кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення передбаченої п.13 ч.2 ст.115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючою ознакою вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство доведено по справі показами потерпілої, свідків, висновками експертиз, протоколами огляду місця подій, речовими доказами по справі, та іншими матеріалами справи яких суд першої інстанції безпосередньо дослідив в судовому засіданні і дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засідання вказала на те, що ОСОБА_24 це її рідний батько. 04 березня 2015 року зранку вона заходила до батька та принесла йому продукти, також вона помітила наколоті дрова на подвір`ї, при цьому батько їй повідомив, що знайомий йому допомагає, а пізніше вона дізналась, що допомагав саме ОСОБА_7 . Вказала, що батько отримував пенсію, мало рухався через обморожені ноги, користувався мобільним телефоном марки «Флай», чорного кольору, який йому вона разом з братом купили. У даному телефоні, вона особисто записала свій номер телефону НОМЕР_1 , записавши себе у телефонній книжці великими буквами « ОСОБА_27 ». В судовому засіданні під час огляду речового доказу, а саме мобільного телефону, вказала що саме цей телефон належав батькові.
Таким чином показами потерпілої ОСОБА_9 доведено по справі той факт що мобільний телефон яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 після вбивства ОСОБА_24 належав ОСОБА_24 , чим спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_7 що він 4 березня 2015 року не заходив до ОСОБА_24 та не вбивав його. Також спростовуються посилання в апеляціях як обвинуваченого так і захисника в тому, що ОСОБА_24 міг рухатися по території села і сам вчиняти телефонні дзвінки.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , показав що він проживає на відстані приблизно 200 м. від будинку ОСОБА_24 04 березня 2015 року біля 19:00 години поряд з його будинком проходив ОСОБА_7 , який мав з собою недопиту пляшку горілки, проте сильно п`яним не був. ОСОБА_7 йшов зі сторони будинку ОСОБА_24 та побачивши його, він покликав та попросив телефон, щоб передзвонити до своєї дружини. У ОСОБА_7 з собою був мобільний телефон чорного кольору, при цьому він зрозумів, що у нього не має грошей на рахунку. З його телефону ОСОБА_7 передзвонив до своєї дружини, остання повідомила, що знаходиться у метро і передзвонить. У зв`язку з тим, що вона не дзвонила ОСОБА_7 повторно її набрав з його телефону та попросив її, щоб вона передзвонила на телефон, який був у ОСОБА_28 . Через декілька хвилин вона передзвонила на телефон ОСОБА_7 і вони спілкувались. Забравши у ОСОБА_7 свій телефон, він зайшов до будинку, а ОСОБА_7 залишився спілкуватись з дружиною по телефону. Вийшовши через декілька хвилин на вулицю, він побачив, що ОСОБА_7 направився в ту сторону звідки прийшов. При цьому вказав на те, що його номер телефону НОМЕР_2 , а номер телефону на який дзвонив ОСОБА_7 НОМЕР_3 , вказаний номер телефону він зберіг у себе в телефоні, оскільки після цього, дружина ОСОБА_7 ОСОБА_29 , ще декілька разів дзвонила до нього з цього телефону і запитувала стосовно вбивства.
Таким чином показами свідка ОСОБА_16 доведено по справі той факт, що обвинувачений після вчинення вбивства ОСОБА_24 з його мобільним телефоном приблизно о 19 годині прийшов до господарства ОСОБА_16 яке знаходиться на відстані приблизно 200 метрів від будинку ОСОБА_24 переговоривши з телефону ОСОБА_24 зі своєю дружиною знову повернувся до будинку ОСОБА_24 де він раніше вчинив вбивство. Також цими показами даного свідка спростовуються посилання обвинуваченого і захисника в апеляціях про те що він в цей час знаходився у іншому місці і не міг вчинити цей злочин.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказав на те, що він багато років був знайомий з ОСОБА_24 , був з ним в добрих відносинах і допомагав йому. За декілька днів до вбивства, він зустрів у ОСОБА_24 обвинуваченого ОСОБА_7 . В день вбивства, зранку 04 березня 2015 року, він зайшов до ОСОБА_24 запитати чи йому нічого не потрібно, при цьому останній попросив купити цигарок. ОСОБА_7 у ОСОБА_24 того ранку він не бачив, при цьому останній повідомив, що вигнав ОСОБА_7 . Цього ж дня, біля 19 години у магазині в с. Михайлівка купив цигарок та направився до будинку ОСОБА_24 . Зайшовши до будинку, відчув запах диму, при цьому будинок був заповнений димом і він одразу почав шукати ОСОБА_24 . Не знайшовши його, вибіг на вулицю, та впав на сходах біля будинку. Повернувшись до будинку, у кімнаті на підлозі знайшов якесь ганчір`я, а під ними побачив, що обличчям до низу лежав ОСОБА_24 , якого він витягнув у коридор. Обличчя ОСОБА_24 було чорне і він зрозумів, що той помер. Перелякавшись побіг до сусіда ОСОБА_30 , щоб викликати міліцію. Вибігши на вулицю, це було десь приблизно о 20:00 годині, в декілька метрів від будинку ОСОБА_24 побачив обвинуваченого ОСОБА_7 , який йшов в напрямку будинку ОСОБА_24 . Він сказав останньому, що знає що це він зробив і це його робота. ОСОБА_7 щось хотів йому казати та звертався до нього на ім`я ОСОБА_31 та він його не слухав і побіг до сусіда викликати міліцію та від сусіда міліцію не викликав, у зв`язку з тим, що не було телефону. Повернувшись назад до будинку ОСОБА_24 та зайшовши до будинку, побачив в хаті безлад, шухлядки в серванті були відкриті, багато пір`я. Після чого, побіг до племінниці ОСОБА_24 . Двері відчинила її дочка і він сказав їй, щоб викликали міліцію, бо ОСОБА_24 мертвий, його підпалили.
Показами даного свідка ОСОБА_15 доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 приблизно о 20 годині 4 березня 2015 року повернувся до будинку ОСОБА_24 де він раніше скоював вбивства ОСОБА_24 з тим, щоб впевнитись що будинок разом з трупом ОСОБА_24 якого він підпалив згорів. Дані обставини в цієї частині також доведені та співпадають з показами свідка ОСОБА_16 , який показав, що обвинувачений ОСОБА_7 , приблизно о 19 годині від нього пішов в сторону будинку ОСОБА_24 звідки він раніше і прийшов. З протоколу огляду місця події від 04.03.2015 року який розпочатий о 21 годині 30 хвилин вбачається що з місця скоєння злочину біля порогу будинку ОСОБА_24 виявлено і вилучено мобільний телефон чорного кольору марки « Флай» в робочому стані, тобто мобільний телефон з якого приблизно о 19 годині 04.03.2015 року обвинувачений біля господарства ОСОБА_16 розмовляв зі своєю дружиною, що доводить той факт що обвинувачений повернувшись на місце скоєння ним злочину біля порогу загубив цей мобільний телефон, або спеціально підкивнув його щоб не було доказів у вчиненні ним злочину.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_32 . ОСОБА_18 показали, що 04 березня 2015 року приблизно біля 20:00 години їх повідомив чоловік про те, що ОСОБА_24 згорів, про, що вони зразу викликали міліцію. Показами цих свідків доведено правдивість показів свідка ОСОБА_15 з при воду часу виявлення ним трупа ОСОБА_24 і повідомлення ним сусідів і родичів про вчинений злочин з тим щоб повідомити органи міліції.
Свідок ОСОБА_13 вказав суду на те, що він є троюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_7 04 березня 2015 року біля 19:00 години до нього прийшов ОСОБА_14 , з яким вони дивились телевізор. Приблизно біля 21:00 години до нього прийшов ОСОБА_7 , який повідомив, що дружина йому вислала гроші і він купив мобільний телефон, проте загубив його десь біля воріт. Телефон шукали, але не знайшли, а він знайшов тільки зарядний пристрій, який пізніше віддав працівникам міліції. У ОСОБА_7 з собою було приблизно 170 гривень, при цьому вказував, що останній пропонував йому гроші 34 чи 37 гривень, однак він відмовився їх взяти. Після цього приблизно о 21:30 хвилин від нього пішов ОСОБА_14 , а пізніше за ним пішов ОСОБА_7 , який сказав що йде ночувати до ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав на те, що 04 березня 2015 року приблизно о 19:00 годині прийшов до ОСОБА_13 , а десь через дві години прийшов ОСОБА_7 , який був «випивший» і брудний. ОСОБА_7 казав, що він впав і загубив телефон. У обвинуваченого при собі були гроші, які, з його слів, йому передала дружина. ОСОБА_7 пропонував ОСОБА_13 якісь гроші, про те той відмовився їх взяти. Телефон того вечора шукали але не знайшли, а пізніше він дізнався від ОСОБА_13 , що той на наступний день знайшов зарядний пристрій. Від ОСОБА_13 він пішов до себе додому, а трошки пізніше до нього прийшов ОСОБА_7 , який у нього переодягнуся та переночував. Свій брудний одяг обвинувачений лишив у нього, який він в подальшому віддав працівникам міліції.
Таким чином показами свідків ОСОБА_33 і ОСОБА_14 спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_7 та посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого і захисника, що обвинувачений ОСОБА_34 приблизно в 19 годині 04 березня 2015 року зайшов до ОСОБА_13 , а не в приблизно о 21 годині. Дані твердження обвинуваченого та адвоката в апеляційній скарзі спростовуються також і розпечаткою телефонних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_24 , який в той час після вбивства останнього знаходився у обвинуваченого ОСОБА_7 і 04.03. 2015 року о 18 годині 58 хвилин і 19 секунд розмовляв з даного телефону з дружиною ОСОБА_35 та знаходився біля господарства ОСОБА_16 , а не у ОСОБА_36 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав на те, що він бачив ОСОБА_7 , у перших числах березня 2015 року у господарстві ОСОБА_24 , . Також показав що він разом ОСОБА_7 в один із днів купили пляшку горілки випили її та розійшлись десь після обіду .
Вина обвинуваченого доведено також і протоколом огляду місця події від 04.03.2015 року та таблицею ілюстрацій до нього , згідно до якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Fly» чорного кольору, а під час додаткового огляду місця події від 05.03.2015 року було виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору з порогу будинку, сокиру з нашаруванням бурого кольору (т.1 а.с.17-23, 38-55).
Встановлено протоколом огляду мобільного телефону марки «Fly» від 05.03.2015 року (т.1 а.с.24-15), а також оглядом самого мобільного телефону марки «Fly» в судовому засіданні, номер ІМЕІ, вхідні та вихідні дзвінки, серед яких є номер НОМЕР_3 який належить дружині обвинуваченого, при цьому під час огляду мобільного телефону потерпіла ОСОБА_9 вказала, що саме цей телефон належав ОСОБА_24 .
Як встановлено протоколом огляду зарядного пристрою добровільно виданого ОСОБА_13 як пристрою якого за губів обвинувачений ОСОБА_7 в його господарстві, та додаткового огляду мобільного телефону ОСОБА_24 марки «Fly» від 12.08.2015 року, даний зарядний пристрій підходить до мобільного телефону ОСОБА_24 вилученого з місця скоєння злочину, що також доводить вину обвинуваченого у вчинення даного вбивства так як даний телефон і пристрій було взято ним з місця вчинення ним злочину. .1 а.с.26). (т.1 а.с. 27-28).
Згідно висновку експерта №636-К від 20.04.2015 року встановлено що телефон містить SIM картку мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 . та у вказаному телефоні у переліку контактів значиться контакт « ОСОБА_37 » номер НОМЕР_5 , який внесений ОСОБА_9 що доводить належність даного телефону ОСОБА_24 (т.1 а.с. 33-36).
З висновку звіту про причину пожежі, яка мала місце 04.03.2015 року в житловому будинку ОСОБА_24 в с. Михайлівка, Глибоцького району, та висновку експерта №23-П від 09.06.2015 року, встановлено, що причиною пожежі є підпал, а осередок виникнення пожежі знаходився на тілі ОСОБА_24 в районі голови що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 щоб замести сліди вчиненого ним вбивства підпалив труп, а потім прийшов на місце злочину щоб впевнитися, що пожар відбувся і труп згорів процесі чого загубив або підкинув мобільний телефон вбитого ним ОСОБА_24 на місці злочину.(а.с. 59-62), (т.1 а.с.150-153).
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_24 доведено також і висновком експерта №436 від 18.03.2015 року згідно до якого в плямах бурого кольору на лівому кросівку, яка добровільно була видана обвинуваченим ОСОБА_7 працівникам міліції, знайдено кров людини. При встановленні групової належності крові виявлено антигени А та В, що не виключає походження крові від особи з групою крові АВ, в даному випадку від ОСОБА_24 походження крові від обвинуваченого ОСОБА_7 виключається, тобто цим доказом доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив дане вбивство ОСОБА_24 (т.1 а.с.132-135).
Відповідно до висновку експерта №33-Г від 05.04.2015 року смерть гр. ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 04.03.2015 року від набряку та набухання речовини головного мозку, що виникли як ускладнення внаслідок відкритого зламу кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку з розвитком субдуральної гематоми та субарохноїдальних кровиливів.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_24 виявлено наступні тілесні ушкодження: крововилив в м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої поверхні лобно-тім`яній ділянці справа; рана в тім`яній ділянці волосяної частини голови дещо справа; рана в лобній ділянці справа на 2см. вище надбрівної дуги; злам лобної, тім`яної та скроневої кісток справа та основної кістки; субдуральна гематома в передній, середній та задній черепно-мозкових ямках справа; субарахноїдальні крововиливи в тім`яно-лобно-скроневих долях правої головного мозку; субарахноїдальні крововиливи в ділянці основи обох мозочків більше зліва; забій речовини головного мозку в тім`яній долі правої півкулі головного мозку.
Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті від дії тупого твердого предмету, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою "небезпечні для життя" та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Крім цього були виявлені тілесні ушкодження: злам верхнього лівого ріжка щитоподібного хряща; крововиливи в м`які тканини довкола вище зазначеного зламу.
Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті від стискаючої дії травмуючого предмету на віддалі, найбільш ймовірно у результаті тиску на передню поверхню в середній третині шиї. У зв`язку з тим, що тяжкість тілесних ушкоджень тільки за їх наявності у живої особи, в даному конкретному випадку їх наявність не дає можливості визначення степеня їх важкості.
Згідно додаткового висновку експерта №33-Г від 18.08.2015 року, смерть ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 04.03.2015 року в проміжок часу від 17:00 год. до 19:00 год. від набряку та набухання речовин головного мозку, що виникли як ускладнення внаслідок відкритого зламу кісок основи та склепіння черепа з забоєм речовин головного мозку з розвиток субдуральної гематоми та субарахноїдальних крововиливів (т.1 а.с. 87-91).
Відповідно до висновку №164-МК від 27.08.2015 року, виявлені ушкодження злобно-тім`яній, ділянці ОСОБА_24 могли виникнути внаслідок двократної травмуючої дії обуха наданої для провадження експертизи господарсько-побутової сокири (т.1 а.с.94-98).
Згідно висновку експерта №397 від 18.03.2015 року в плямах бурого кольору на сокирі знайдено кров людини. При встановленні групової належності крові виявлено антигени А та В, що не виключає походження крові від особи з групою крові АВ, в даному випадку від ОСОБА_24 (т.1 а.с.100-102).
Висновком експерта №123 від 29.05.2015 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини і клітин, виявлених на поверхні обуха сокири, яку було вилучено 05.03.2015 року у ході проведення огляду місця події, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_24 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 (т.1 а.с. 108- 115).
Відповідно до узагальненого аналізу з`єднань по абоненту мобільного номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_16 вбачається, що з мобільного телефону останнього 04 березня 2015 року був здійснений вихідний дзвінок о 18:47 на мобільний номер НОМЕР_3 яким користувалась дружина обвинуваченого ОСОБА_23 тривалістю 23 секунди , що підтверджує правдивість показів ОСОБА_16 що біля 19 години обвинувачений ОСОБА_23 з його телефону подзвонив своєї дружині , а потім. остання передзвонила на мобільний телефон який був у обвинуваченого, тобто на мобільний телефон ОСОБА_24 якого він взяв після вчинення вбивства ОСОБА_24 (т.1 а.с.232-237).
З встановлених з`єднань по абоненту мобільного терміналу потерпілого ОСОБА_24 (ІМЕІ: НОМЕР_6 , номер абонента мережі «Київстар» № НОМЕР_7 ) вбачається, що 04 березня 2015 року з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_24 ( НОМЕР_7 ) здійснювалися, вихідні і вхідні дзвінки на номер телефону НОМЕР_3 , який належить дружині обвинуваченого - ОСОБА_23 , а саме було вісім вихідних дзвінків з телефону НОМЕР_7 який належав ОСОБА_38 на номер телефону НОМЕР_3 який належав дружині обвинуваченого - ОСОБА_23 в період часу з 15:14 год. до 17:44 год. незначної тривалості, а також був один вхідний дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_24 з номеру телефону ОСОБА_23 о 18:58 год. тривалістю 384 секунди (т.1 а.с.206-229).
Вказані докази підтверджують покази свідка ОСОБА_39 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 передзвонив своїй дружині з його телефону тобто ОСОБА_39 , після чого дружина обвинуваченого передзвонила ОСОБА_7 на його мобільний телефон, який той мав при собі, тобто на мобільний телефон ОСОБА_24 , а також доведено що обвинувачений ОСОБА_7 . 04.03.2015 року зайшов до ОСОБА_24 та вбив його вбив його про, що свідчить і кров ОСОБА_24 яка виявлена на одязі і взуття обвинуваченого ОСОБА_7 .
Також належними доказами встановлено рух мобільного телефону НОМЕР_7 , яким користувався ОСОБА_24 який змінювалося, незважаючи на те, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_24 пересувався тільки в межах свого подвір`я. Останній вхідний дзвінок на мобільний номер ОСОБА_24 з мобільного номеру ОСОБА_22 мав місце о 18:58 годин (покриття 5450-8302 вежа Чернівецька обл. Сторожинецький район с. В.Кучурів), чим спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що 04 березня 2015 року він не користувався мобільним телефоном ОСОБА_24 та не був у його господарстві.
Судова колегія вважає, що сукупністю доказів які є належними, достовірними та допустимими, зібраними відповідно до вимог чинного законодавства доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України у повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за п.13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючою ознакою вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство кваліфіковані правильно.
Суд першої інстанції правильно врахував невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні вбивства, як спосіб його захисту від обвинувачення з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Безпідставні є посилання в апеляційній скарзі адвоката на отримання показів свідків в суді першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а саме внаслідок того, що судом не перевірялись документи, які посвідчують особу допитаних свідків, так як вбачається з журналу судових засідань, та технічних записів особи свідків встановлювались судом першої інстанції, як секретарем судового засідання при перевірки явки свідків до суду так і судом при допитах і сумнівів щодо правильність встановлення їх осіб у учасників процесу в тому числі захисника не виникали. Крім того в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисту повторно допитані основні свідки обвинувачення покази яких були покладені в основу вироку.
Не відповідають дійсності посилання адвоката в апеляції на покладення в основу вироку судом першої інстанції неправдиві покази свідка ОСОБА_12 в частині місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 в день вбивства, так як покази, які давав суду першої інстанції даний свідок не стосувались обставин справи , а саме події які мали місця 04.03.2015 року в проміжок часу від 17:00 год. до 19:00 год., про що було доведено відтворенням в апеляційній інстанції звукозапису з показами даного свідка даних в суді першої інстанції.
Безпідставні посилання в апеляції адвоката на неправдивість показів свідка ОСОБА_13 в частині того, що він показав суду що ОСОБА_7 до нього прийшов 04.03.2015 року приблизно о 21 годині, а спочатку він казав, що це було приблизно в 19 годин, так як даний свідок за клопотанням захисту допитаний повторно в суді апеляційної інстанції і він повторно показав, що ОСОБА_7 прийшов до нього додому приблизно о 21 годині, коли він разом з ОСОБА_14 дивилися телевізор.
Дані обставини доведені також і сукупністю інших доказів по кримінальному провадженню, а саме покази свідка ОСОБА_39 про те, що приблизно о 19 годині ОСОБА_7 був біля його господарства і він дав йому свій телефон подзвонити до дружини, а потім дружина йому подзвонила на телефон який у нього був, тобто на мобільний телефон покійного ОСОБА_24 , також згідно роз печатки вхідний дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_24 з номеру телефону ОСОБА_23 даний дзвінок мав місце о 18:58 год. тривалістю 384 секунди (т.1 а.с.206-229). Крім того свідок ОСОБА_15 з цього приводу показав що він бачив обвинуваченого ОСОБА_7 приблизно о 20 годині 04.03.2015 року коли він йшов до будинку ОСОБА_24 , та при огляді місця скоєння злочину о 21 годині 30 годин було виявлено і вилучено мобільний телефон покійного ОСОБА_24 з якого ОСОБА_7 розмовляв о 18:58 год. зі своєю дружиною.
Нічім не обґрунтовані посилання адвоката в апеляційній скарзі на зазначення в своїх поясненнях свідка ОСОБА_15 на своє упереджене ставлення до обвинуваченого, так як будучі повторно допитаним в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисту свідок спростував дане твердження адвоката, та підтвердив покази які він давав в суді першої інстанції зазначаючи, що бачив обвинуваченого ОСОБА_7 приблизно о 20 годині коли він виходив з хати ОСОБА_24 щоб викликати міліцію а ОСОБА_7 в цей час ішов йому на зустріч до хати ОСОБА_24 і був в декілька кроків від хати.
По справі належними доказами встановлено, що телефонним номером НОМЕР_3 користувалася дружина обвинуваченого - ОСОБА_23 , що доведено показами свідка ОСОБА_39 , показами обвинуваченого, а також роз печаткою телефонних з`єднань з телефону ОСОБА_24 і телефоном ОСОБА_23 .
Безпідставні є посилання в апеляційній скарзі адвоката на те, що суд не прийняв до уваги та не дав належну оцінку висновкам експертиз, які повністю виключають причетність ОСОБА_7 до вчинення вбивства ОСОБА_24 так як таких експертиз в матеріалах кримінального провадження, які би спростували вину ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину не існують.
Експертизи на яких посилається адвокат в апеляційній скарзі тільки підтверджують відсутність або не встановлення певних обставин існування яких органи досудового слідства зобов`язані були перевірити, та їх відсутність або не встановлення не виключають і не спростовують той факт, що саме ОСОБА_7 вчинив вбивства ОСОБА_24 так як скоєння ним даного вбивства доведено сукупністю належним і допустимих доказів, які перевірені в судовому засіданні і покладені в основу обвинувального вироку, та будь які сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого по справі не існує.
Будучи допитаним в судовому засіданні за клопотанням сторін судмедексперт імунолог ОСОБА_40 показала суду, що вона проводила експертизу за № 390 від 18 березня 2015 року одягу , чоловічої спортивної кофти, кофти, светра та спортивних штанів які добровільно видав ОСОБА_14 , та в плямах світло - бурого кольору на чоловічої спортивній кофті знайдено кров людини що не виключає походження крові від ОСОБА_24 ..
Також пояснила що проводила експертизу № 436 від 18.03.2015 року одягу чоловічого светра, джинсів, футболки, пари шкарпеток, шапки та чоловічих кросівок які 05.03.2015 року були добровільно видані ОСОБА_7 та в плямах бурого кольору на лівому кросівку знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_24 , та виключається походження крові від ОСОБА_7 .
Також експерт показала, що нею плями бурого кольору не досліджувалися в повному обсязі так як частину було залишено для подальшого ДНК дослідження. Зазначила що вона особисто дослідила три вирізки із чоловічої спортивної кофти та змив на марлю із плями на лівому кросівку. Пояснила що експертам молекулярно генетичних експертиз досліджувалися інші плями ніж тих яких вона досліджувала , так як матеріал який нею використовувався не зберігся а був використаний повністю і тому напевно ними генетичні ознаки слідів крові не було виявлено.
Таким чином вина обвинуваченого також доведено і показами експерта з приводу проведених ним судово імунологічних експертиз, та поясненнями щодо відсутності належного матеріалу для проведення молекулярно генетичних експертиз.
Безпідставні є також посилання захисника в апеляції на відсутність покази які вказують на форму вини, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, так як показав свідок ОСОБА_41 , ОСОБА_21 сказав йому, що він вигнав ОСОБА_28 і той більше не прийде, що свідчить про вчинення даного вбивства ОСОБА_28 з мотивів виниклих неприязнених відносин з метою помсти за несправедливе відношення на його думку до нього як до особи раніше судимою. Безпідставні посилання обвинуваченого ОСОБА_28 на причетність на його думку до вчинення злочину ОСОБА_15 , так як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_15 був в дружніх відносинах з ОСОБА_42 тривалий час, допомагав йому, та крім того він виявивши пожежу в будинку приймав міри врятувати ОСОБА_43 та виніс його в коридор однак впевнився, що він мертвий побіг до сусідів щоб по телефону викликати міліцію.
При призначенні покарання, суд першої інстанції правильно у відповідно до вимог ст.65 КК України врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, врахувавши обтяжуючою обставиною, відповідно до вимог ст.67 КК України вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно врахував , що він вчинив декілька злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, його характеристику по місцю проживання.
У відповідності до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Немає також підстав для пом`якшення призначену міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України так як вона призначена у відповідності до вимог ст.. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину особи винного, та обставин справи.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження , у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії судового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 обрано 21 березня 2015 року ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області.
За таких обставин колегія суддів вважає, за необхідне зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення , з 21 березня 2015 року по 11 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2015 року, щодо ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених п. 13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення з 21 березня 2015 року по 11 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою , в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення..

Головуючий ОСОБА_11
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3 .
Копія вірна суддя