Провадження № 1-кс/742/141/16
Єдиний унікальний № 742/699/16-к
У Х В А Л А
10 березня 2016 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,-

в с т а н о в и в :
Слідчий Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 за погодженням з рокурорм Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , напівпричіпа-цистерни д.н.з. НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 та рідину в напівпричепі-цистерні (фракції газойлево-гудронові широкі для специфічних процесів переробки ТУ У 19.2-1:2015), яка згідно товаро-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №1 від 04.03.2016 року належить ПП «НОВА ГРУП».

В огрунтування вказаного клопотання слідчий зазначає, що 04.03.2016 року до чергової частин Прилуцького ВП ГУНП надійшов рапорт поліцейського ОСОБА_9 про те, що 04.03.16 року о 01 год. 30 хв. під час несення служби в м. Прилуки на вулиці Вавілова був зупинений автомобіль марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною д.н.з. НОМЕР_4 , водій якого надав сумнівні товарно-супроводжуючі документи. В ході подальшої перевірки було встановлено, що водій вищевказаного автомобіля ОСОБА_10 04.03.16 року о 01 год. 30 хв. надав поліцейським для перевірки товарно-транспортну накладну №1 від 04.03.16 року на відпуск нафтопродуктів (фракції газойлево-гудронові широкі для специфічних процесів переробки ТУ У 19.2-1:2015), видану директором ПП «НОВА ГРУП», яке розташоване у м. Кременчук Полтавської області.

Оглянутий автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 , в якій знаходиться рідина з різким запахом, 04.03.2016 р. тимчасово вилучено та доставлено на територію Прилуцького ВП ГУНП, та визнано речовим доказом у кримінальному ппровадженні.

Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги, що для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення необхідно провести експертизу нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів і те, що тимчасово вилучені автомобілі є знаряддям вчинення злочину та речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також збирання доказів, слідчий клопоче про накладення арешту на зазначене вище майно.

В судове засіданні прокурор не з`явився та повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду даного клопотання був повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду вказаного клопотання по суті.

Слідчий ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, зважаючи на ті обставини, що автомобіль DAF з напівпричепом визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, внесенному в ЄРДР за ч.4 ст.358 КК України, а також підтвердив ті обставини, що на даний час вже відібрані зразки рідини з напівпричепа для призначення експертизи нафтопродуктів.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти задоволення такого клопотання, зважаючи на відсутність для цього відповідних підстав, визначених нормами КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу та свідка ОСОБА_10 суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні або застосуванні щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Як вбачається із наданих доказів, 04.03.2016 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документу, але не встановлена особа, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, не пред`явлена підозра, не доведено наявність достатніх підстав, що вказують на вчинення певним підозрюваним кримінального правопорушення, правову підставу для арешту зазначеного майна, розмір можливої конфіскації майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зазначена у клопотанні мета арешту не відповідає завданням кримінального провадження, що не виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника.

Таким чином, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього докази, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131,132,170-173 КПК України,

у х в а л и в :

Слідчому ОСОБА_6 відмовити у накладенні арешту на майно, а саме автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , напівпричіп-цистерну д.н.з. НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 та рідину в напівпричеп-цистерні (фракції газойлево-гудронові широкі для специфічних процесів переробки ТУ У 19.2-1:2015, яка згідно товаро-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №1 від 04.03.2016 року належить ПП «НОВА ГРУП».

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі даного тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали направити слідчому Прилуцького ВП ГУНП, Прилуцькому місцевому прокурору, власнику майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя