Справа № 158/1915/16-к
Провадження № 1-кп/0158/104/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
30.06.2016 року близько 14 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зайшовши у кімнату, де на ліжку спав ОСОБА_7 , останнього скинув на підлогу, після чого на ґрунті неприязних відносин, в ході конфлікту, який переріс в бійку, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку нижньої щелепи, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового паростку та 1-го зуба зліва і 1-го зуба справа, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 775 від 01.08.2016 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Суду показав, що він, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , зайшовши у кімнату, де на ліжку лежав ОСОБА_7 . На ґрунті неприязних відносин, скинув останнього з ліжка та наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_7 , а саме в ділянку нижньої щелепи. Заявлений прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради цивільний позов визнає. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в судовому засіданні ствердив потерпілий ОСОБА_8 .. Суду показ, що збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням йому повністю відшкодовані. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, та заявлений прокурором цивільний позов, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого.
За таких обставин суд вважає доведеною винуватість підсудного ОСОБА_6 в умисному спричиненні тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується посередньо.
Крім того, суд враховує обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд не вбачає.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного, а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, а також підстав для застосування ст. 69 КК України та переходу до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
У справі заявлено цивільний позов прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
В силу п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно довідки Волинської обласної клінічної лікарні потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у стоматологічному відділенні з 01.07.2016 року по 08.07.2016 року, протягом 7-ми ліжко-днів. Загальна сума коштів, витрачених закладом на стаціонарне лікування потерпілого, становить 2341,15 грн. і підлягає стягненню з ОСОБА_6 в дохід держави для зарахування на спеціальний рахунок: р/р НОМЕР_1 в ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014, ЗКПО 01983163.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Позов прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради задовольнити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1