Справа № 157/333/16-к
Провадження №1-кп/157/38/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2015 року за № 0000481, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, освіта повна загальна середня, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 08 грудня 2015 року близько 13 години, перебуваючи на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час обопільної сварки, неодноразово беручи ОСОБА_6 за одяг, кидав останню об землю, заподіявши їй тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої нижньої кінцівки, яке, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 199 від 23 грудня 2015 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і дав показання про те, що 08 грудня 2015 року між ним та його сестрою ОСОБА_6 на подвір`ї його домогосподарства, яке також є домогосподарством його батька, відбувся конфлікт із-за того, що потерпіла хотіла забрати із господарської будівлі його батька належні йому ( ОСОБА_4 ) листки ДВП (деревоволокнистої плити), придбані ним 24 роки тому. Зі слів його дружини ОСОБА_8 йому стало відомо, що сестра разом з вчителем школи ОСОБА_9 зайшли на його подвір`я, і останній, на прохання потерпілої, намагався винести з господарської будівлі його батька належну йому ДВП. Зайшовши до господарської будівлі він побачив, що листки ДВП, які були складені, валяються поломані, а тому підійшов до своєї сестри щоб з`ясувати чи вона забирала його ДВП, на що остання йому відповіла, що ДВП належить її батькам і вона з їх дозволу забере ДВП собі. Між ними відбулася сварка під час якої, ОСОБА_6 чіплялася за його одяг, тягнучи на себе, а тому вони попадали. Після цього потерпіла вже нібито пішла з місця конфлікту, а потім вернулася назад і знову почала руками чіплятися за нього, тягнучи його на себе, у зв`язку з чим вони вдруге попадали. Під час цього конфлікту потерпіла його подряпала, також внаслідок цих подій у нього почали шататися зуби, а один відразу випав. В свою чергу він жодних ударів їй не наносив, однак можливо, відмахуючись від сестри, коли вона за нього чіплялася, зачепив її руками.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження підтверджується показаннями у судовому засіданні потерпілої та свідків.

Як показала у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , 08 грудня 2015 року вона, допомагаючи по господарству своїм батькам, знаходилася на їхньому подвір`ї, де також проживає її брат ОСОБА_4 зі своєю сім`єю. Знаючи про те, що в господарській будівлі батьків є належні їй ДВП, які їй купила її мати, вирішила їх забрати, а тому зателефонувала своєму чоловікові, щоб ДВП перевезти, і останній повідомив, що за ДВП приїде ОСОБА_9 . В цей же час дружина її брата почала кричати до неї, що її ДВП немає, що всі листи цього паперу належать їм і пригрозила, мовляв прийде ОСОБА_4 та розбереться. Через деякий час прийшов її брат ОСОБА_4 та почав вимагати поставити ДВП на місце, проте вона відмовилася це зробити, повідомивши, що ДВП не брала, та звинувативши його у крадіжці соломи, і він схопив її руками за одяг та наніс ногою удар по її нозі нижче коліна, внаслідок чого вона впала на землю на ліву сторону. Піднявшись сказала йому, що це дружина ОСОБА_8 його намовила, на що він схопив її за одяг в області грудей і кинув головою об землю, а тому їй ще й до сьогодні болить голова. Під час цього конфлікту була їхня матір, яка прохала щоб її (потерпілу) ОСОБА_4 відпустив, однак брат штовхнув також матір і остання впала. Матір почала кричати щоб вони, як її діти, схаменулись, і конфлікт закінчився тим, що разом з братом вони підняли матір і вона допомогла зайти останній до хати. Після конфлікту вона пішла додому, де були її чоловік та ОСОБА_9 , яким вона розповіла, що її побив брат ОСОБА_4 , внаслідок чого у неї болить голова. Також вона повідомила їм, що на лівій руці у неї пошкоджено палець і це ушкодження виникло, мабуть, внаслідок падіння на землю. По дорозі додому її бачила сусідка ОСОБА_10 , яка запитувала у неї, чому вона така обшарпана, на що вона відповіла, що її побив брат і щоб та її не зачіпала. Коли була вже вдома, то прийшла дружина ОСОБА_4 та з`ясовувала з її (потерпілої) чоловіком скільки чиїх листків ДВП знаходилося у господарській будівлі батьків, після чого залишила їхнє домогосподарство. Братові вона ударів не наносила, проте коли захищалася, можливо, подряпала. Після конфлікту її за ліву ногу ще й вкусив собака ОСОБА_4 , однак тілесні ушкодження, що наніс їй брат мають місце нижче коліна на лівій нозі, а укус собаки ближче стопи на цій же нозі.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні дала показання про те, що 08 грудня 2015 року в період часу між 13 год. та 14 год. побачила на вулиці села сусідку ОСОБА_6 , в якої було розтріпане волосся та хустка, і остання повідомила, що її побив брат. Невдовзі після цього вона зустріла ОСОБА_8 дружину обвинуваченого ОСОБА_4 . В цей же день до неї приходив ОСОБА_11 , який розповів, що бачив як на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_12 билися. Після цього пішла до ОСОБА_6 і чоловік останньої ОСОБА_13 їй повідомив, що потерпілу побив брат. Сама ж ОСОБА_6 розповіла їй, що брат ОСОБА_4 брав її за одяг та кидав об землю, і у неї дуже болить голова, а також показала мізинець, що був викручений, зігнутий до долоні, і ушкодження на нозі, при цьому остання була в такому стані, як нібито нічого не розуміє.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 є її чоловіком, і вони проживають на одному подвір`ї з його батьками. 08 грудня 2015 року, коли вона була вдома, приїхав підводою ОСОБА_9 і разом з сестрою її брата ОСОБА_6 почав відривати в господарській будівлі за допомогою інструментів, що дала остання, листки ДВП, прибиті до стіни. Вона почала кричати до ОСОБА_9 , який працює вчителем у школі, що він немає права цього робити, а тому останній припинив відривати листки ДВП та поїхав. Невдовзі приїхав її чоловік ОСОБА_4 , якому вона по телефону повідомила про вказані події, та, підійшовши до ОСОБА_6 , запропонував відрахувати листки ДВП останньої. Однак потерпіла не захотіла і почала руками кидатися на нього, чоловік відхилявся від ОСОБА_6 , але остання все таки його подряпала. Також чоловік хотів відштовхнути потерпілу, коли остання вчепилася йому за груди, проте вони обоє попадали на землю, а ще перед цим потерпіла нанесла йому удар в область зубів. Падаючи на землю обвинувачений вдарився коліном. Під час конфлікту з будинку вийшла мати потерпілої та обвинуваченого, остання також падала, однак як це трапилося вона не зрозуміла. Під час сварки обвинувачений та потерпіла падали двічі, остання хапала її чоловіка за одяг і тягнула на себе. Вона попереджала ОСОБА_6 під час конфлікту, що неподалік є собака, який може вкусити, що й сталося, оскільки собака вкусив потерпілу за ліву ногу.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що в один з днів в обідню пору, йдучи вулицею села Сошичне, побачив на подвір`ї домогосподарства чоловіка, який піднімав жінку похилого віку із землі, а також бачив ОСОБА_6 , яка була у збудженому стані.

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що на його прохання перевезти листки ДВП ОСОБА_9 приїхав у домогосподарство батьків його дружини ОСОБА_6 , де також проживає брат останньої з дружиною та дітьми. На той час потерпіла вже була в своїх батьків, однак листки ДВП ОСОБА_14 не привіз, а повернувся через 15 хвилин до його будинку. ОСОБА_9 пояснив йому, що дружина обвинуваченого ОСОБА_8 ображала ОСОБА_9 , вигнала з подвір`я, а тому останній поїхав назад, не взявши ДВП. Згодом прийшла його дружина ОСОБА_6 , в якої було розтріпане волосся, і повідомила, що брат ОСОБА_4 побив її та стукнув ногою по нозі, також її покусала собака. На лівій нозі у потерпілої нижче коліна був синець, також був скручений мізинець на руці, ушкодження від укусу собаки було ближче до стопи. З приводу отриманих тілесних ушкоджень дружина звернулася за медичною допомогою в лікарню. Невдовзі після того як потерпіла ОСОБА_6 прийшла додому, до них прийшла дружина обвинуваченого ОСОБА_8 , та почала з`ясовувати обставини про те, кому скільки листів ДВП належить.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що в один з днів на прохання ОСОБА_13 поїхав на подвір`я батьків дружини останнього у с. Сошичне щоб перевезти ДВП. Потерпіла ОСОБА_6 на той час була в домогосподарстві батьків, зайшовши разом з останньою у господарську будівлю, допоміг їй від`єднати від стіни один листок ДВП і як тільки почав його піднімати, то підійшла ОСОБА_8 . Остання схопила його за руку, образила нецензурними словами та висловила заборону забирати ДВП, а тому він поїхав з вказаного подвір`я до ОСОБА_13 . Обвинуваченого він в цей день на подвір`ї не бачив. Через 30-40 хвилин після його приїзду до ОСОБА_13 прийшла потерпіла ОСОБА_6 , яка була стривожена, збуджена, розтріпана, і розповіла, що її бив обвинувачений ОСОБА_4 , хватав її за одяг та кидав об землю і у зв`язку з цим у неї сильно болить голова.

З рапорту оперативного чергового Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 22.12.2015 року вбачається, що 22.12.2015 року о 14 год. 30 хв. надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 08.12.2015 року близько 13 години її брат ОСОБА_4 під час сварки спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови зліва, лівої кисті.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 грудня 2015 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність, згідно зі ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 08.12.2015 року близько 13 години їй наніс тілесні ушкодження її брат ОСОБА_4 .

Як показала у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , після побиття її братом 08 грудня 2015 року, на наступний день 09 грудня 2015 року вона за порадою дільничного інспектора поліції звернулася у лікарню за медичною допомогою та в подальшому не мала наміру звертатися з заявою у поліцію про притягнення її брата ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, однак оскільки дружина останнього продовжувала провокувати її на конфлікти, ображала, то вона й звернулася 22 грудня 2015 року з заявою у поліцію про нанесення їй братом ОСОБА_4 08 грудня 2015 року тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 199 від 23.12.2015 року, для проведення якої було надано медичну картку амбулаторного хворого Камінь-Каширської ЦРЛ ОСОБА_6 , в останньої виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої нижньої кінцівки. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету без відображення контактуючих поверхонь останнього, чи при вдарянні об такий, з мінімальною кількістю не менше одного. Терміном утворення може відповідати в строки вказаним в медичній документації, не виключається при обставинах вказаних у постанові про призначення експертизи. Судово-медичних даних що вищевказане ушкодження утворилось при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесне ушкодження в ОСОБА_6 у вигляді синця в ділянці нижньої лівої кінцівки по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагнози «забій м`яких тканин голови, лівої кисті», «післятравматичний головний біль, післятравматична невропатія лівого потиличного нерву» при оцінці ступеня тяжкості не враховуються, оскільки вони встановлені на основі суб`єктивних даних (скарг хворої) і не підтверджуються об`єктивними відомостями. Від встановлення наявності ушкоджень ступеня тяжкості по заключенню лікаря рентгенолога «Лінійне просвітлення в проекції скроневої кістки» експерт утримався, оскільки недостатнє обстеження потерпілої, необхідно провести додаткове обстеження, комп`ютерну томографію кісток черепа.

Вбачається, що показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 у судовому засіданні є послідовними, не містять суперечностей і узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, та у своїй сукупності свідчать про те, що 08 грудня 2015 року по місцю проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 , мав місце обопільний конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , під час якого обвинувачений заподіяв потерпілій тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої нижньої кінцівки.

Про наявність сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідчать також показання ОСОБА_15 , а та обставина, що між потерпілою та обвинуваченим мав місце обопільний конфлікт підтверджується також показанням свідка ОСОБА_8 . В той же час, показання останньої про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не наносив потерпілій тілесних ушкоджень, суд вважає неправдивими, оскільки такі показання суперечать сукупності вищенаведених доказів та фактичним обставинам справи. Окрім того, ОСОБА_8 є дружиною обвинуваченого, і, на думку суду, зацікавлена в уникненні останнім кримінальної відповідальності.

Суд також вважає неправдивими показання обвинуваченого ОСОБА_4 про його непричетність до вчинення злочину і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, а його показання про те, що потерпіла ОСОБА_6 під час обопільного конфлікту заподіяла йому тілесні ушкодження, подряпала, не свідчать про невинуватість його у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Показання свідка ОСОБА_16 , з яких вбачається, що її син ОСОБА_4 наносив її дочці ОСОБА_6 удари по голові суперечать іншим дослідженим судом доказам, а тому суд не бере їх до уваги і вважає, що ОСОБА_16 , 1936 року народження, через свій похилий вік не могла сприймати дійсні події, які відбувалися під час конфлікту між її дітьми 08 грудня 2015 року. Про це, зокрема, свідчать і ті обставини, що після роз`яснення у судовому засіданні їй судом права відмовитися від дачі показань та приведення її до присяги, ОСОБА_16 тривалий час в судовому засіданні не могла зрозуміти роз`яснених їй прав. Окрім того, як вбачається з показань самої потерпілої та свідка ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_16 не з самого початку була присутня під час конфлікту між її дітьми.

Отже, оцінивши всі досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності і взаємозв`язку, та з врахуванням принципу змагальності та критерію «поза розумним сумнівом», суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Підстав для постановлення виправдувального вироку, про що просив у судовому засіданні обвинувачений та захисник, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З врахуванням цих положень закону, отримання потерпілою під час обопільної сварки з обвинуваченим тілесних ушкоджень голови внаслідок падіння на землю та ушкодження пальця на правій руці, про що вона дала показання у судовому засіданні, не є предметом цього кримінального провадження, оскільки таке обвинувачення у вину ОСОБА_4 не ставилося.

З огляду на межі судового розгляду не може також бути предметом цього кримінального провадження і питання притягнення до відповідальності потерпілої ОСОБА_6 як особи, яка нанесла обвинуваченому тілесні ушкодження, на що останній вказував у судовому засіданні.

За змістом ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки та стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, та відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, і при цьому призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості, та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, має на утриманні одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання.

Суд враховує також конкретні обставини вчинення злочину, зокрема, спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень, місце вчинення злочину та причину виникнення конфлікту, який відбувся на подвір`ї по місцю проживання обвинуваченого, і те, що між обвинуваченим та потерпілою мав місце обопільний конфлікт, останні тривалий час перебувають у неприязних стосунках.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Немає також обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, та думку потерпілої ОСОБА_6 , яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На думку суду, таке покарання не є м`яким, відповідає передбаченій ст. 50 КК України, основній меті його призначення, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

За вищенаведених обставин, які повинні враховуватися при призначенні покарання, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у більшому розмірі або ж інших видів покарань, зокрема у виді громадських робіт.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину є правом останнього, а тому і не може бути підставою для призначення йому більш суворішого покарання.

У відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені потерпілою ОСОБА_6 витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого у кримінальному провадженні у сумі 2412 грн., розмір яких підтверджується актом здачі-прийомки послуг з зазначенням обсягу наданої правової допомоги та затраченим часом і квитанцією про сплату таких витрат потерпілою.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень (шістсот вісімдесят).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2412 гривень (дві тисячі чотириста дванадцять) процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1