Справа №390/943/16-к
Провадження №1-кп/390/153/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2016 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кіровограді кримінальне провадження №0000593 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аджамка, Кіровоградського району та області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, за наступних обставин.
ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації 03.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та наказом №72 від 03.04.2014 року призначено на посаду водія роти матеріального забезпечення. Діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, з метою ухилення від військової служби, ОСОБА_5 20.09.2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , продовжував ухилятися від проходження військової служби до 18.05.2016 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та в інших місцях. Протягом зазначеного періоду ОСОБА_5 із приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, перешкод для прибуття до військової частини не мав.
19.05.2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості. Згідно угоди ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою вину за ст.408 ч.1 КК України та сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні прокурор і захисник висловились про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений вину визнав і просив затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним, він розуміє права, передбаченні ст.474 ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам чинного кримінального процесуального закону, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які висловились про можливість затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підлягає затвердженню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.469 ч.2,4 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Міра покарання узгоджена сторонами відповідає санкції ст.408 ч.1 КК України, а застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим і допустимим. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, брав участь в АТО, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, суд вважає можливим призначити мінімальний іспитовий строк.
Відповідно до положень ст.ст.314, 475 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а також призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати відсутні.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не застосовується.
Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 19.05.2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 чем.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 10.06.2016 року.
Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів із моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1