Справа № 495/1102/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000063 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка, Каховського району, Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, займає посаду водія автомобільного забезпечення 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , матроса, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за мобілізацією, на виконання розпорядження начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 Збройних Сил України №15/2/785 від 14 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 прибув із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частинні) №105 від 19 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 1 гаубичного артилерійського дивізіону.

Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Надалі, проходячи військову службу, наказом тимчасово виконувачем командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №163 від 05 червня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 був відряджений до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 з метою удосконалення підготовки та злагодженості підрозділів, за місцем дислокації: АДРЕСА_3 .

08 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 отримав щорічну чергову відпустку строком на 22 (двадцять дві) доби, після чого вибув до місця свого проживання для проведення відпустки та повинен був прибути після її закінчення до місця проходження служби о 08.00 годині 30 червня 2015 року.

30 червня 2015 року о 08.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 ) без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ухиляючись від військової служби.
09 лютого 2016 року о 16.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 затриманий працівниками Каховського ВП ГУНП в Херсонській області та в подальшому 10 лютого 2016 року доставлений до органу досудового розслідування військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України.

Таким чином, 30 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 ) без поважних причин та ухилявся від військової служби з 08.00 години 30 червня 2015 року до 16.00 години 09 лютого 2016 року в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 30 червня 2015 року він не повернувся із чергової відпустки, яку він отримав 08 червня 2015 року строком на 22 доби. Пояснив, що до моменту затримання, він знаходився за місцем свого проживання та допомагав матері доглядати за своїми молодшими братами. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, місце проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту діяв по 11.03.2016 року та по закінченню цього строку припинив свою дію і вважається скасованим.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ