Провадження № 11-сс/795/397/2016 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2016 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року, якою частково задоволено клопотання начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000038,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_6

представника особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Даною ухвалою частково задоволено клопотання начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, зокрема щодо 31 колодки деревини породи „Ясеня, автомобіля „ЗІЛ-431610, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про його реєстрацію та товарно-транспортну накладну серії ЧНА № 482017 від 28 липня 2016 року, яке є тимчасово вилученим майном в рамках кримінального провадження № 0000038, за ознаками ч. 3 ст. 191, 246 КК України, клопотання задоволено та визначено повернути ОСОБА_11 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.01.1999 року ДАІ МВС УВС м. Ніжин.

Підставою такого рішення стало те, що вказане майно має значення речового доказу, а враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, в частині арешту водійського посвідчення для його власника, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на її подання, задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на належний йому автомобіль, оскільки він не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт, він перебував лише водієм на прохання ОСОБА_12 . Тому вважає ухвалу суду необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді; думку особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та його представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили задовольнити її з викладених підстав; прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. З огляду на те, що ОСОБА_11 не був присутнім під час вирішення питання про накладення арешту на належний йому автомобіль та не отримував копію прийнятого судом рішення, а дізнався про нього із Єдиного реєстру судових рішень, то колегія суддів визнає поважними причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження і вважає необхідним його поновити.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається із клопотання слідчого у провадженні начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 , ним проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, 246 КК України. Слідчий вказує, що в ході досудового розслідування ним було встановлено, що посадові особи ДП „Ніжинрайагролісництво КП „Чернігівоблагроліс за попередньою змовою займаються незаконною порубкою увіреного їм лісу, який в подальшому без належних на те дозвільних документів в обхід бухгалтерського обліку реалізовують громадянам району, зокрема вказує на встановлення причетності лісничого вказаного підприємства ОСОБА_13 .

В ході проведеного огляду пилорами, розташованої за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 50б було виявлено та вилучено 31 колодку деревини породи „Ясеня, автомобіль „ЗІЛ-431610, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про його реєстрацію, водійське посвідчення та товарно-транспортна накладна серії ЧНА № 482017 від 28 липня 2016 року.

Колегія суддів знаходить обґрунтованим рішення слідчого судді щодо накладення арешту на виявлені колоди, також погоджується із висновком щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження в частині арешту водійського посвідчення для його власника, яке було вирішено повернути.

Разом з тим, відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Тому колегія суддів, виходячи із здобутих слідчим в ході досудового розслідування обставин, не вбачає даних, які б указували на доцільність застосування такого обмежувального заходу як накладення арешту на автомобіль „ЗІЛ-431610, належний ОСОБА_6 та вважає можливим повернути його на відповідальне зберігання власникові. Тому вважає доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтованими.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвалу слідчого судді слід скасувати в цій частині та постановити нову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 376, 404, 405, 407, 412, 418 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року в частині накладення арешту на автомобіль „ЗІЛ-431610, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про його реєстрацію скасувати.

Повернути ОСОБА_6 автомобіль „ЗІЛ-431610, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про його реєстрацію на відповідальне зберігання.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .