3 листопада 2016 року м. Київ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_1.
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши в судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 5 червня 2015 року засуджено ОСОБА_4 за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (далі - КК) на один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк один рік й на підставі статті 75 КК звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням передбачених статтею 76 КК обов'язків.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження та касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення повернуто заявнику.

Порушуючи питання про скасування Верховним Судом України зазначених судових рішень, засуджений ОСОБА_4, хоча й посилається на пункти 1 і 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), однак фактично за змістом заяви стверджує про їх невідповідність висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України, що є підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбаченою пунктом 3 статті 445 КПК. Окрім того, вказує на порушення при постановленні судових рішень щодо нього положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що вважає підставою для їх перегляду у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом (пункт 4 статті 445 КПК).

Одночасно засуджений заявляє клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього, посилаючись на те, що строк пропущено не з його вини, тому причини вважає поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї документи, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

На підтвердження підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК, засуджений у заяві посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 28 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», яка не є свідченням невідповідності судових рішень суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України, оскільки постанова Пленуму Верховного Суду України містить висновки узагальнення судової практики, тоді як передбачена пунктом 3 статті 445 КПК України підстава для перегляду судових рішень обумовлює порівняння їх із висновками у постанові Верховного Суду України як результату правозастосування у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що відповідно до частини другої статті 446 КПК заяву про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 цього Кодексу, вправі подати особа, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, доводи засудженого ОСОБА_4 про невідповідність оскаржуваних ним судових рішень положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як підставу для такого перегляду, не відповідають змісту процесуального закону.

Що ж стосується посилань у заяві на наявність передбачених пунктами 1,2 статті 445 КПК підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, то обґрунтування на їх підтвердження засуджений не навів, як і не виконав вимоги статті 449 КПК щодо надання копій різних за змістом судових рішень, які б свідчили про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, або ж норми КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Наведене свідчить про відсутність підстав для відкриття провадження у Верховному Суді України, а тому - й для розгляду питання про поновлення строку на оскарження судових рішень щодо засудженого.

З огляду на викладене, керуючись статтями 450, 451 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України про перегляд судових рішень щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_1