печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування доводів та вимог клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2015 р. накладено арешт на грошові кошти в сумі 9395 дол. США та 17874 грн., які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали, слідчий суддя арештував вищевказані грошові кошти, як такі, що є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0001639, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2014 р.

Проте, за твердженням заявника, матеріали кримінального провадження не вказують на ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів за викладених у клопотанні органу досудового розслідування обставин, ОСОБА_4 до цього часу у встановленому законом порядку не вручено повідомлено про підозру, вона навіть не допитувалася органом досудового розслідування як свідок. Крім того, під час обшуку, жодного документу, який би вказував на її причетність до вчинення кримінального правопорушення не вилучалося. Даних про те, що вилучені грошові кошти відповідають визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям не представлено, що свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, представник ГСУ НП України, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, в судове засідання не з`явився.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду такої категорії справ, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі долучених до скарги матеріалів.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в обґрунтування доводів та вимог клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 0001639, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2015 р. в рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, накладено арешт на грошові кошти в сумі 9395 дол. США та 17874 грн., які були вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом протягом трьох днів.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2015 р., досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що службові особи ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, зловживаючи службовим становищем, сприяють незаконній діяльності низки підприємств з ознаками фіктивності, що перебувають на обліку в ДПІ у Оболонському, Печерському, Голосіївському, Києво-Святошинському районах ГУ Міндоходів у м. Києві, та які використовуються керівниками ряду суб`єктів господарювання реального сектору економіки в схемі мінімізації податкових зобов`язань, що призводить до несплати податкових зобов`язань до бюджету, та спричиняє тяжкі наслідки,

При накладенні арешту на вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 грошові кошти, слідчий суддя, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були підстави для висновку, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, що вони є предметом кримінальних правопорушень.

Між тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню ( ст. 3 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину (п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Згідно доводів клопотання, підтриманих представником власника грошових коштів, розгляд клопотання сторони обвинувачення здійснено у відсутність власника, що унеможливило надання доказів на спростування доводів органу досудового розслідування.

Як зазначено в клопотанні, ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, щодо яких внесено відомості до ЄРДР. При цьому, з кримінального провадження не вбачається жодного взаємозв`язку між ОСОБА_4 відповідними юридичними чи фізичними особами, що свідчить про безпідставність доводів сторони обвинувачення про злочинний характер походження грошових коштів ОСОБА_4 .

Більше того, і зазначене є визначальним при вирішенні даного клопотання, відомості про вчинення ОСОБА_4 злочинів, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України, до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань на час накладення арешту внесені не були, відповідно, досудове розслідування відносно ОСОБА_4 не здійснювалося.

Сам по собі факт проведення досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України, не може вказувати на причетність до вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 .

Відтак, для ініціювання питання про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 орган досудового розслідування мав би спочатку відкрити кримінальне провадження за фактом можливої її злочинної діяльності, що на час накладення арешту зроблено не було.

Крім того, незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001639 розпочато ще 10.12.2014 р., а арешт на кошти ОСОБА_4 накладено 10.06.2015 р., до теперішнього часу ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінально-караного діяння не оголошено.

Зазначені доводи належними, допустимими та достатніми в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами під час розгляду клопотання про скасування арешту органом досудового розслідування не спростовані.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

За таких обставин та враховуючи, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про скасування арешту не наведено фактичних даних, які б свідчили про те, що вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 грошові кошти, відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що виправдовувало б втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167 ч. 2, 170,172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2015 р. арешт на наступні грошові кошти, вилучені згідно протоколу обшуку 03.06.2015 р. за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 :

в сумі 17874,00 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн.:

- дві тисячі сімсот гривень купюрами номіналом сто гривень кількістю двадцять сім купюр;

- чотири тисячі чотириста гривень купюрами номіналом двісті гривень кількістю двадцять дві купюри;

- вісім тисяч п`ятсот гривень купюрами номіналом п`ятсот гривень кількістю сімнадцять купюр;

- дві тисячі двісті п`ятдесят гривень купюрами номіналом п`ятдесят гривень кількістю сорок п`ять купюр;

- десять гривень купюрою номіналом десять гривень кількістю одна купюра;

- вісім гривень купюрами номіналом дві гривні кількістю чотири купюри;

- шість гривень купюрами номіналом одна гривня кількістю шість купюр.

в сумі 9395,00 (дев`ять тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США:

- чотири тисячі шістсот доларів купюрами номіналом сто доларів кількістю сорок шість купюр;

- сорок п`ять доларів купюрами номіналом п`ять доларів кількістю дев`ять купюр;

- сімдесят доларів купюрами номіналом десять доларів кількістю сім купюр;

- вісімдесят доларів купюрами номіналом двадцять доларів кількістю чотири купюри;

- чотири тисячі чотириста доларів купюрами номіналом сто доларів кількістю сорок чотири купюри;

- двісті доларів купюрами номіналом п`ятдесят доларів кількістю чотири купюри.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1