Провадження №1-кс/127/6822/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на незаконність затримання,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на незаконність затримання. Скаргу мотивував тим, що 11.07.2016р. він був затриманий співробітниками СБУ в приміщенні кафе «У Кота» в м. Вінниці по вул. Магістратській, 140. В протоколі про затримання підставою вказано, що його застали під час вчинення злочину чи замаху на його вчинення і що він діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та вимагав грошові кошти у потерпілого ОСОБА_8 . Однак таких підстав не було і немає, відомості і конкретні обставини в протоколі, що його застали під час вчинення злочину або замаху на злочин, відсутні. Факти щодо вчинення ним чи кимось в його присутності, дій, передбачених ст. 189 КК України на місці затримання встановлено не було. Його затримали під час того, як він пив каву та мив автомобіль. Під час проведення обшуку заборонених речей чи речей, що належать ОСОБА_8 , вилучено не було. Тому вважає, що при його затриманні були порушені ст.ст. 104,208,209 КПК України. Про ці порушення він зазначив в зауваженнях до протоколу затримання. На підставі викладеного та ст.29 Конституції України, він звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати факт його затримання 11.07.2016р. о 19.00год. в приміщенні кафе «У Кота» незаконним, тобто таким, що не відповідає вимогам ст.ст.104,208,209 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги, викладені в скарзі підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 суду пояснив, що затримання ОСОБА_3 відбувалось у відповідності до вимог закону. Суду пояснив, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_3 має триваючий характер, тобто ОСОБА_3 та інші підозрювані вимагали грошові кошти у потерпілих, в тому числі ОСОБА_8 протягом кількох місяців і частинами отримували ці кошти. Тому ОСОБА_9 був затриманий саме на стадії вчинення злочину, оскільки він ще мав отримувати наступну суму грошових коштів. Просив відмовити в задоволенні скарги.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення скарги, оскільки вона не підпадає під вимоги ні ст.208 КПК України, ні ст.303 КПК України. Крім того, як затримання ОСОБА_3 так і його утримання в СІЗО на даний час було і є обґрунтованим та підтверджується відповідними офіційними документами. Просив відмовити в задоволенні скарги.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження встановив наступне.
Глава 26 Розділу ІІІ КПК України передбачає скарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності визначений ст. 303 КПК України. Серед вказаного переліку оскарження незаконності затримання немає, однак кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання, що передбачено нормою прямої дії - Конституцією України.
Стаття 106 КПК України передбачає, що протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
Відповідно до ст. 207, 208 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору. Затримання співробітника кадрового складу розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків і пов`язані з цим особистий обшук та огляд його речей застосовуються тільки в присутності офіційних представників цього органу.
Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
В протоколі про затримання уповноваженою особою зазначено підстави, короткий зміст обставин, за яких особа затримувалась, вказані зауваження до протоколу, тобто даний документ офомлений відповідно до норм закону.
Також серед матеріалів справи наявні витяг з ЄРДР та інші офіційні документи, які підтверджують здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення саме Управлінням СБУ у Вінницькій області, в тому числі і слідчим ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що доводи, викладені в скарзі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки слідчим та прокурором доведена законність затримання ОСОБА_3 . Тому суддя вважає необхідним відмовити в задовленні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 207,208, Главою 26 КПК України, ст.ст.309, 372,376 КПК України,
у х в а л и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконність затримання відмовити.
Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: