Ухвала іменем україни 01 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурорів особи, яка подала касаційну скаргуОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня

2015 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинувальним актом за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження за її обвинуваченням закрито.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції,

адвокат подав апеляційну скаргу, однак оскаржуваною ухвалою апеляційного суду цю скаргу йому було повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу

про повернення апеляційної скарги, стверджуючи, що таке рішення є незаконним через істотні порушення кримінального процесуального закону.
На зазначену касаційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді провадження, надіслав заперечення, в якому наполягав на законності оскаржуваного судового рішення і просив залишити його без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які заперечили проти задоволення скарги та просили залишити без зміни оскаржуване судове рішення, ОСОБА_7 , який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити на таких підставах.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 зазначеного Кодексу.

При цьому положеннями ч. 1 ст. 7 того ж Кодексу затверджуються принципи законності й забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, що згідно зі ст. 24 КПК України полягають у тому, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Принцип законності, крім іншого, також полягає в тому, що

у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Крім того, згідно з висновком, наведеним у постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року № 5-347кс15 (висновки якого відповідно до ст. 458 КПК України для всіх суддів загальної юрисдикції є обов`язковими) особа має право на перегляд судом вищого рівня вироку, якщо він стосується його прав та інтересів, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про повернення апеляційної скарги було прийнято на підставі ч. 3

ст. 399 КПК України, п. 2 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається у випадку, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Суд ухвалив таке рішення, констатувавши, що ОСОБА_7

не відноситься до переліку суб`єктів оскарження (визначеного ст. 393 КПК України) судового рішення, а також йому не кваліфікується вчинення дій у співучасті з ОСОБА_8 (особи, щодо якої оскаржуваною

ОСОБА_7 в апеляційному порядку ухвалою було затверджено угоду про визнання винуватості).

Крім того, суд апеляційної інстанції також зазначив, що постановлена щодо ОСОБА_8 ухвала про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за змістом

не містить визначення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Разом із тим, такі висновки апеляційного суду не можна вважати законними та обгрунтованими, оскільки вони не узгоджуються з наведеними положеннями процесуального закону та змістом ухвали, яку ОСОБА_7 оскаржував в апеляційному порядку.

Так, відповідно до змісту ухвали Печерського районного суду

м. Києва від 16 грудня 2015 року (про апеляційне оскарження якої порушував питання ОСОБА_7 ) у її мотивувальній частині згадується ім`я ОСОБА_7 як суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, яке хоч і опосередковано, але знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями, вчиненими ОСОБА_8 , які їй ставились у вину.

При цьому хоча вчинення ОСОБА_7 протиправного діяння фактично в ухвалі районного суду і не констатовано (оскільки обвинувачення було сформульовано з прямим посиланням на обвинувальний акт), з урахуванням того, що на час розгляду провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за результатами судового провадження встановлено не було, підстави вважати, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 не стосується прав ОСОБА_7 відсутні.

Однак при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені факти, а також не взяв до уваги положень пунктів 1, 17 ч. 1 ст. 7 та ст. 24 КПК України.

Крім того, апеляційним судом також не було враховано висновку Верховного Суду України, викладеного у його постанові від

03 березня 2016 року № 5-347кс15, який відповідно до вимог ст. 458 КПК України є обов`язковим для всіх судів загальної юрисдикції.

Отже, з огляду на наведене рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати наведене у цій ухвалі і прийняти законне й обґрунтоване рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 16 грудня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 ___________________ ОСОБА_2 ________________ ОСОБА_3