Справа № 1-61/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 року м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

при секретарі - Худорба Р.Г.,

з участю:

прокурора Лугової О.М.,

захисника - ОСОБА_1,

адвокатів: ОСОБА_2, ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород - Сіверський кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця : м. Глухів, вул. Першотравнева буд. № 24 Сумської області ,зареєстрованого за адресою: м . Глухів, АДРЕСА_1 освіта середньо - спеціальна, неодруженого, не громадянина України, працюючого, раніше засудженого:

- 19.10.2007 року Глухівським р/с Сумської області за ст.ст. 296 ч.2, 75 КК України до 1 року і 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 08.04.2009 року Глухівським р/с за ст.ст. 296 ч.3, 71 ч. 1, 71 ч.2,71 ч. 4, 72 КК України до 2 років 3 місяців п/ в. Постановою Нікітського р/с Донецької області звільнений умовно достроково. Невідбутий строк 1 рік 27 днів,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.

м Глухова, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, вулиця

Шевченко будинок № 9, Сумської області,

громадянина України, освіта середньо

спеціальна, одруженого, не працюючого,

раніше засудженого 22.04.2010 Глухівським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 186 К К України до 1 року 6 місяців позбавленя волі, звільнився 02.08. 2010 року по відбуттю строку покарання,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2011 року близько 2 години 30 хвилин ночі, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5, перебуваючи на 155 км. автодороги Р-12 Чернігів Мена Сосниця Гремяч, в населеному пункті с. Стахорщина, Новгород -Сіверського району, Чернігівської області, незаконно вимагали від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передачі їм 1000 гривень, мобільного телефону „Нокіа 2330 2S вартістю 416 грн. та запасного колеса до напівпричепу вартістю 2 190 грн. 88 коп., погрожуючи потерпілим застосуванням ніби - то наявної у них зброї для пошкодження коліс автомобіля, підпалом автомобіля та напівпричепу до нього разом з вантажем.

Допитаний під час судового засідання підсудний ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, заперечував, що нападав на потерпілих 19.02.2011 року чи вимагав у них грошей та передачі майна, пояснюючи лише про намір допомогти водіям в охороні вантажу.

По показанням ОСОБА_4 наданих в судовому засіданні до водіїв вантажівки він підійшов лише з метою спитати дорогу на м. Шостка, Сумської області оскільки він з друзями, а саме з ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їхали з відпочинку з м. Новгород Сіверський Чернігівської області вночі і заблукавши в дорозі, побачили біля якогось села вантажний автомобіль з причепом, який стояв на узбіччі, та вирішили запитати в водіїв дорогу на м. Шостка, щоб добратися додому. В процесі розмови він звернув увагу на розкидану картоплю біля машини, сказав про це водіям через відкрите скло в дверях автомобіля, які йому запропонували зібрати картоплю, якщо треба, оскільки вона все одно перемерзне в такий мороз на дорозі. Вони з ОСОБА_5 пропонували водіям викликати трактор, щоб перевантажити картоплю та довезти куди вона скажуть, проте водії не виходячи з свого автомобіля одразу ж відмовилися. Пропонуючи послуги по збереженню вантажу та охороні машини, ОСОБА_5 говорив водіям чи вони не бояться стояти вночі, в незнайомому місці, що можуть спалити автомашину, постріляти колеса. Потерпілі повідомили, що грошей у них немає і вони не зможуть заплатити послуги по охороні. Водії показали йому та ОСОБА_5 магнітолу з машини через відкрите скло дверей автомобіля, свої мобільні телефони, подивившись які він повернув їх назад водіях, зазначивши, що телефону дешеві і не представляють цінності, попросив одного з водіїв вийняти всою сім картку з телефону, водії в свою чергу торгувались з приводу зменшення суми коштів, які вони просили пропонували запасне колесо від автомобіля, їх зовсім не боялися, про що було зрозуміло з розмови з потерпілими, водії спокійно торгувалися і не виходили з кабіни фури, розмовляли впевнено.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні також не визнав провини в нападі на потерпілих дальнобійників, але визнав вину у вимаганні грошей, мобільних телефону та запасного колеса, пояснюючи, що пропонував з ОСОБА_4 свої послуги з приводу охорони автомобіля та вантажу, на що водії не погодилися. Підійшли спочатку запитати дорогу на м. Шостка, оскільки заблукали, а потім побачили на дорозі біля фури розсипану картоплю і, постукавши у вікно фури, запропонували водіям допомогти перевезти картоплю та по охороняти їх за 1000 гривень, від чого водії відмовились, пояснивши, що вони не власники машини та товару, а їх хазяїн зараз в м. Новгород Сіверському і він вирішує фінансові питання. Через де який час розмови через відкрите вікно автомобіля водії запропонували взяти запасне колесо від фури, пояснюючи,що воно ніби- то коштує 2000 гривень, але колесо іх взагалі не цікавило. Вони з ОСОБА_4 попросили водіїв дати їм мобільні телефони, але телефони були дешеві, тому їх повернули власникам.

Із показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що він разом з напарником ОСОБА_6, приїхали у с. Стахорщина Новгород-Сіверського району надати допомогу водію, який зїхав в кювет і потрапив до лікарні. Завантаживши автомобіль „Вольво з напівпричепом „Ламберт картоплею, вони залишилися відпочивати в кабіні автомобіля.

Приблизно в 2 години 15 хвилин ночі 19 лютого 2011 року, до них підїхав автомобіль ВАЗ 2107 під саму кабіну. З автомобіля вийшло чотири чоловіки, які стали питати у них, який вантаж знаходиться у вантажному автомобілі, а коли почули відповідь, що в автомобіль завантажений картоплею, спитали, чи можна її взяти. Потім від компанії відділилися два чоловіки на імя ОСОБА_5 ( ОСОБА_5) та ОСОБА_4 (ОСОБА_4), які стали вимагати 1 000 грн. за стоянку автомобіля, повідомляючи, що у них є стволи, тобто зброя, і у разі незгоди передачі грошей, вони прострелять колеса автомобіля. Почувши відповідь про відсутність грошей, ОСОБА_4 виказав погрозу підпалити автомобіль, та став вимагати передачі йому мобільних телефонів, після чого водій ОСОБА_6 запропонував свій телефон „Нокіа 1110і, який ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оглянувши, дійшли висновку про невисоку його вартість та повернули власнику.

Потерпілий ОСОБА_7 на незаконну вимогу передав свій телефон „Нокіа 2330 ОСОБА_4, проте останній, оглянувши телефон, повернув його та сказав, щоб власник вийняв сім-карту.

Обоє підсудних питали, що у вантажній машині є цінного, щоб можна було змусити водіїв передати їм майно.

Підсудний ОСОБА_4 вимагав щоб йому віддали запасне колесо до вантажного автомобіля, у звязку з чим потерпілий ОСОБА_7, вийшов з кабіни свого автомобіля та збирався іти відкручувати запаску, проте в цей час підїхали працівники міліції, викликані власником автомобіля і припинили протиправні дії.

По показанням потерпілого ОСОБА_6, оголошених та перевірених під час судового засідання, підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вимагали від нього та потерпілого ОСОБА_7 передачі 1000 грн. мобільних телефонів та запасного колеса до вантажного автомобіля, погрожуючи пошкодженням коліс, знищенням автомобіля з напівпричепом та вантажем шляхом підпалу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він друг таксі, на якому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підїхали до потерпілих, підтвердив, що останні збиралися від водіїв вантажівки одержати грошей чи майна шляхом вимагання. ОСОБА_5 сказав про свій намір ОСОБА_4 відкрито і вони обоє вели розмову з водіями вантажівки про передачу картоплі, а коли в таксі не було місця для її перевезення, стали вимагати гроші, брали у водіїв мобільні телефони, потім примірялися, як в таксі можливо буде перевезти колесо від вантажного автомобіля.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він вже більше року працює водієм таксі в м. Глухові. 19.02.2011 року його попросив ОСОБА_5 повезти їх до м. Новгород Сіверський, до цього раніше вже ОСОБА_5 неодноразово звертався за послугами таксі і завжди розраховувався з ним. 19.02.2011 року він відвіз ОСОБА_5 та його двох друзів в м. Новгород Сіверський, вони побули в нічному клубі після чого збирались повертатися до м. Глухова, але заблукали в дорозі і коли їхали біля якогось села, то побачили на узбіччі фуру, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вийшли з машини і пішли до водії фури запитати маршрут до м. Шостка. Потім він з свого автомобіля бачив як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розмовляли з водіями фури, про що йшлось в розмові він не чув, оскільки сидів в своїй машині. Через де який час ОСОБА_5 повернувся до його машини та запитав чи можна покласти в багажник автомобіля картоплю, на що він відповів, що в багажнику зайнято, тоді ОСОБА_5 спитав, а чи можна кудись покласти запасне колесо, на що він відповів, що колесо тим більше нікуди не вміститься і ОСОБА_5 повернувся до фури. Потерпілі за весь час розмови з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 жодного разу не виходили з автомобіля і ніякої агресії зі сторони хлопців в бік водіїв фури він не бачив.

Заслухавши прокурора, підсудних, захисника, потерпілого ОСОБА_7, адвокатів, свідка ОСОБА_9, свідка ОСОБА_8, оголосивши покази незявившихся потерпілих, свідка, дослідивши всі письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за попередньою змовою між собою, шляхом погроз пошкодження та знищення чужого майна, незаконно вимагали у потерпілих передачі 1 000 гривень, мобільних телефонів та запасного колеса до напівпричепа, і їх дії утворюють склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Предявлене підсудним обвинувачення, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, в розбійному нападі на водіїв потерпілих ОСОБА_7 . В. та ОСОБА_6, не знайшло свого підтвердження, так як нападу на них не було, погрози прострелити колеса та підпалити вантажний автомобіль з причепом були звернуті у майбутнє. В даному випадку у водіїв потерпілих був як час для прийняття рішення виконувати чи не виконувати вимогу, так і час зателефонувати та повідомити власника про протиправну поведінку та попрохати викликати міліцію, що вони і зробили.

Вимагання вважається закінченим з моменту предявлення вимог, повязаних з погрозою.

Отже, підсудні повинні нести відповідальність за фактично вчинені ними діяння, тобто за вимагання передачі чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою пошкодження та знищення майна за ст. 189 ч.2 КК України.

Із заяви потерпілого ОСОБА_6 ( а. с. 7 ) вбачається, що у нього вимагали кошти та інше майно, також даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Вирішуючи питання про вид міру покарання підсудним, суд керується вимогами ст.ст.65-67, КК України та роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги суспільну небезпеку вчиненого ними злочину, який віднесений до категорії тяжких, данні про винних осіб та те, що збитки завдані злочином відсутні, цивільні позови в справі відсутні. Зокрема, підсудний ОСОБА_4 має позитивні характеристики, тяжке сімейне положення, він перебуває в громадянському шлюбі, в якому в нього є син, в сімї ОСОБА_4 брат та сестра інваліди з дитинства, в утриманні та вихованні яких він зі слів приймає безпосередню участь, оскільки вони незрячі, проте новий злочин вчинив під час умовно - дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком, а тому покарання йому повинен бути призначене за правилами статті 71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підсудний ОСОБА_5 раніше засуджений, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, має позитивні характеристики, має сімю, суд також враховує його молодий вік.

Обставинами, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в період умовно дострокового звільнення, а також вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Обставин, що згідно ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_4 по справі не встановлено.

Обставинами, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Обставини, що згідно ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття у скоєнні вимагання.

Оскільки підсудний ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин в період умовно дострокового звільнення суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити без змін утримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 19.02.2011 року.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_5 покарання в межах санкції відповідної статті КК України з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

В звязку з тим, що підсудному судом призначено покарання за злочин не пов'язаний з позбавленням волі, тому суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу у виді взяття під варту змінити на підписку про невиїзд.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Суму судових витрат за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 1031 гривна 80 копійок підлягають стягненню з підсудних на користь держави по 515 ( пятьсот пятнадцять ) гривень 90 копійок з кожного.

Речові докази по справі - мобільний телефон Nokia 1110iз сім-картою Київстар, мобільний телефон Nokia 2330 S2з сім-картою Діджус, запасне колесо Wanliдо напівпричепа Lamberet), що знаходяться на зберіганні у власників залишити в користуванні власників.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 335 КПК України, Суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання по даній статті у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком від 08 квітня 2009 року Глухівського міськрайонного суду Сумської області остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 3 (трьох ) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання міри запобіжного заходу у виді взяття під варту по даній кримінальній справі - з 19 лютого 2011 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити обрану тримання під вартою в Новгород - Сіверській УВП-31 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання, якщо ОСОБА_5 протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 - змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши ОСОБА_5 з під варти із зали суду.

Судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 515 ( пятьсот пятнадцять ) гривень 90 копійок стягнути з ОСОБА_4 та 515 ( пятьсот пятнадцять ) гривень 90 копійок з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази по справі мобільний телефон Nokia 1110iз сім-картою Київстар, мобільний телефон Nokia 2330 S2з сім-картою Діджус, запасне колесо Wanliдо напівпричепа Lamberet), що знаходяться на зберіганні у власників - залишити в користуванні власників.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Н-Сіверський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча: О.О.Кочура