АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/668/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою цивільного відповідача на вирок Київського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Харкова, громадянин України, одружений,

працюючий водієм ТОВ «АВТО ОВІ», проживаючий за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_8 витрати на відшкодування майнової шкоди в сумі 15176 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят шість) гривен 97 (дев`яносто сім) копійок; стягнути з ТОВ «АВТО-ОВІ» на користь ОСОБА_8 10 000 (десять тисяч) гривень витрати на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4971 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 78 (сімдесят вісім) копійок.

Вироком встановлено, що 27 липня 2015 року, близько 07 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом технічно справного автобусу «РУТА-20», р/н НОМЕР_1 , який згідно тимчасового реєстраційного талону ДАР №401387 зареєстрований за ТОВ «АВТО-ОВІ», стояв у правого краю проїжджої частини біля будинку №82 по вул.Пушкінській у м.Харкові в напрямку вул.Петровського.

Не переконавшись у безпеці, ОСОБА_7 почав рух та став виконувати маневр розвороту вліво через проїжджу частину вул.Пушкінської, чим грубо порушив вимоги п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, перед початком руху і маневром розвороту ліворуч не з крайнього лівого положення, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не переконався в тому, що це буде безпечно и не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу, який в цей час рухався у зустрічному йому напрямку, та допустив зіткнення з мотоциклом «Днепр МТ-10», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який в цей час рухався в зустрічному йому напрямку зі сторони вул.Петровського у напрямку вул.Весніна.

Внаслідок чого ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я у вигляді саден нижніх кінцівок, забійної рани лівої нижньої кінцівки, закритого перелому лівого стегна у нижній третині зі зсувом.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «АВТО-ОВІ» на користь ОСОБА_8 витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 гривень та відмовити в задоволенні цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди з ТОВ «АВТО-ОВІ». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд задовольняючи частково цивільний позов не врахував, що дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, тому завдана шкода повинна бути відшкодована страховою компанією.

Заслухавши доповідача, думки обвинуваченого, потерпілого та прокурора, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно тимчасового реєстраційного талону ДАР №401387 (т.1 а.с.29-30), власником автобусу «РУТА-20», р/н НОМЕР_1 , є ТОВ «АВТО-ОВІ», з яким ОСОБА_7 перебуває у трудових відносинах.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Визнавши ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги потерпілого, стягнувши на його користь витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

При цьому, задовольняючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив із доказів, наданих потерпілим під час судового розгляду. Що ж стосується розміру моральної шкоди, заподіяної злочином, то суд врахував завданні йому тілесні ушкодження, нервовий струс у зв`язку з фізичним болем, проведеною операцією, тривалість лікування , неможливість самостійного пересування та відсутність можливості забезпечувати сім`ю, своєчасно сплачувати комунальні послуги, тривалість та глибину страждань потерпілого, матеріальний стан обвинуваченого, форму вини, час знаходження на лікуванні, а тому розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому виразі, суд першої інстанції визначив відповідно до вимог ст.1167 ЦК України.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що заподіяна шкода є страховим випадком, а тому повинна бути відшкодована страховою компанією, а не власником джерела підвищеної небезпеки, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
До того ж ч.5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному проваджені розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як убачається із матеріалів провадження, потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди до ТОВ «АВТО-ОВІ».

Право визначення відповідача належить виключно потерпілому (позивачу).

Відповідно до положень ст.33 ЦПК України, суд виключно за клопотанням позивача має право замінити відповідача, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таке клопотання потерпілий не заявляв, а тому суд обґрунтовано вирішив цивільний позов в межах позовної заяви ОСОБА_8 .

За таких обставин, зобов`язання страховика перед володільцем джерела підвищеної небезпеки мають бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги цивільного відповідача про неправильності вирішення цивільного позову є необґрунтованими та безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу цивільного відповідача ТОВ «АВТО-ОВІ» - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: