У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №0917/1-74/2011
Провадження №1-о/348/1/16
20 травня 2016 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
з уч.заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2012 року за нововиявленими обставинами, -
31 березня 2016 року до Яремчанського міського суду звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2012 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. ст. 190 ч.3, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.04.2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Яремчанського міського суду за нововиявленими обставинами направлено до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області для судового провадження.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2016 року відкрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд вироку Яремчанського міського суду за нововиявленими обставинами.
ОСОБА_4 в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2012 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. ст. 190 ч.3, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України просить скасувати даний вирок та ухвалити новий вирок, яким визначити підсудним покарання у вигляді позбавлення волі.
Свої вимоги мотивував тим, що існують нововиявлені обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Так, при розгляді даної кримінальної справи судом не вирішено питання про долю речових доказів - земельних ділянок, які були предметом судового розгляду і незаконно були в нього вилучені через шахрайські дії обвинувачених та йому не повернуті до цих пір. Його дочка ОСОБА_8 , у якої за сприянням посадових осіб Яблуницької сільської ради фактично без її згоди вилучено 0,8081 га землі, до справи, як потерпіла особа, не залучалась. Із мотивувальної частини даного вироку стає зрозуміло, що злочини вчинялись підсудними у змові з іншими особами, однак із невідомих йому причин їх не було виявлено та притягнено до кримінальної відповідальності. Крім того вважає, що вказані злочини були вчинені ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ще і за сприяння посадових осіб Яблуницької сільської ради, а саме - землевпорядника ОСОБА_9 та сільського голови ОСОБА_10 , у діях яких він вбачає ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.368, ч.2 ст.366 КК України. Проте вказані особи до кримінальної справи не залучались, питання про притягнення їх до відповідальності судом не вирішувалось. Також, з матеріалів справи слідує, що 08.10.2015 року потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали до суду клопотання про вирішення питання про речові докази, у якому просили зняти заборону на вчинення щодо спірних земельних ділянок будь-яких дій щодо їх відчуження і 02.03.2016 року Яремчанським міським судом було винесено дві ухвали, якими клопотання задоволено, вирішено зняти заборону щодо земельних ділянок, тобто скасувати арешт земельних ділянок 0,25 га 0,8081 га. Однак, вказані земельні ділянки були предметом злочину, на час судового розгляду на них було накладено заборону на відчуження, та вони були незаконно вилучені користування його дочки - ОСОБА_8 , яка користувалась ними на законних підставах. У нього було стійке переконання, що постанова суду першої інстанції вирішує питання щодо земельних ділянок, які були предметом злочину та належали йому та ОСОБА_8 до моменту вчинення стосовно вказаних осіб злочину та перейдуть у його законну власність після завершення судової справи. Однак, земельні ділянки йому та його дочці ОСОБА_8 не були повернуті, що є грубим порушенням законодавства, а заборона на відчуження була знята, що надає право третім особам розпоряджатись незаконно отриманою земельною ділянкою.
Також зазначає, що під час судового засідання підсудними та представниками були підготовані бланки заяв про те, що він та ОСОБА_13 і ОСОБА_8 не мають жодних майнових претензій до Яблуницької сільської ради, ОСОБА_7 , теперішніх та майбутніх власників щодо земельної ділянки площею 0,8081 га, яка перебуває у власності ОСОБА_7 та була передана останній за згодою ОСОБА_8 , а це є додатковою підставою обману зі сторони підсудних, оскільки вказані особи, попри каяття, прагнули узаконити злочинні дії з приводу незаконного заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_8 площею 0,8081 га.
Вважає, що підсудні ввели суд в оману з приводу дійсної їх намірів щодо відшкодування шкоди, повернення земельної ділянки, тому вирок Яремчанського міського суду від 30.03.2012 р. у справі №0917/1-74/2011 є неповним, оскільки суду не були відомі обставини, що мали принципове значення для призначення покарання. Вважає, що даний вирок було винесено із порушенням вимог, про що суду не було відомо та не могло бути відомим. Внаслідок того, що підсудні обманули суд та учасників процесу, також внаслідок зловживання прокурором наданою йому владою та авторитетом, вирок суду, на його думку, є незаконним та повинен бути переглянутий.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подану ним заяву, посилаючись на ті обставини, які в ній викладені. Просив переглянути вирок Яремчанського міського суду від 30.03.2012 року та визначити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
В судове засідання викликались інші учасники судового провадження у відповідності до вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року, які, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст. 466 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, оскільки доводи, що викладені в заяві, не є нововиявленими та такими, які б слугували підставою для скасування вироку суду, а фактично вже випливають з виконання судового рішення та по своїй суті є цивільно-правовими відносинами.
Заслухавши думку прокурора, а також свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи в межах розгляду поданої заяви за нововиявленими обставинами, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.
З аналізу вказаної правової норми вбачається, що нововиявленими обставинами є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
З цього випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до винесення судового рішення (за винятком п.п.4 і 5 ч.2 ст. 459 КПК України); неможливість урахування під час провадження у справі і винесенні рішення у зв`язку з невідомістю їх судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. При цьому ці обставини мають бути невідомі не тільки суду, але й іншим учасникам судового провадження.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб заволоділи чужим майном шляхом обману та зловживання довірою у великих розмірах. Також ОСОБА_5 повторно за попередньою змовою групою осіб вчинив умисні дії, які виразилися у підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується приватним нотаріусом та який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою. Одночасно ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа. Вина підсудних в судовому засіданні доведена повністю і з врахуванням думки потерпілих, в тому числі і ОСОБА_4 :
1) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.190 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді восьми тисяч гривень;
- за ч.2 ст.358 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді чотирьох тисяч гривень;
- за ч.3 ст.358 КК України у виді вісімсот п`ятдесят гривень.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш судового покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді восьми тисяч гривень.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, що призначено за даним вироком та за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2011 року визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі дев`яти тисяч гривень.
2) ОСОБА_14 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді п`яти тисяч гривень.
3) ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді чотирьох тисяч гривень.
Вирок суду учасниками процесу не оскаржувався та набрав законної сили 18 квітня 2012 року і скерований до виконання.

І тільки 07.08.2015 року (тобто більше як через три роки) ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які не були визнані потерпілими по справі, подали апеляцію на вирок Яремчанського міського суду від 30.03.2012 року. Апеляцію визнано такою, що не підлягає розгляду відповідно до постанови Яремчанського міського суду від 24.12.2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2016 року.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставни мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Суд розмежовує поняття нововиявлених обставин (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Суд вважає, що нових обставин у поданій заяві про перегляд вироку суду першої інстанції за нововиявленими обставинами зазначено не було. Жодної нововиявленої обставини, що дає правові підстави для перегляду судового рішення, у заяві не наведено, як і не надано доказів того самим заявником в судовому засіданні.

Усі перелічені у заяві обставини були відомі суду першої інстанції та враховані судом під час судового розгляду, доказам дана відповідна оцінка.

На час розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Яремчанського міського суду від 30.03.2012 року за нововиявленими обставинами заявником не подано доказів про те, що обставини на які він вказує, не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Посилання ОСОБА_4 на те, що свою думку щодо призначення покарання підсудним він висловив в судовому засіданні під впливом обману, що він ніби-то одержить гідне відшкодування в розмірі 50000 дол.США і йому будуть повернуті всі земельні ділянки, нічим не підтверджено. З вироку суду вбачається, що земельні ділянки потерпілим, в тому числі і ОСОБА_4 повернуто згідно рішень Яремчанського міського суду від 27.11.2011 року (справа №2-295/2011); від 27.12.2011 року (справа № 2-296/2011); від 30.03.2012 року (справа № 0917/2-330/2011).

Також з вирок суду вбачається, що цивільний позов заявлений в даній кримінальній справі потерпілим ОСОБА_4 залишено без розгляду, оскільки з аналогічними позовними вимогами він звернувся до суду в порядку цивільного судочинства.

Заявником також не подано доказів, які свідчили б про те, що прокурором чи іншими посадовими особами були штучно створені або підроблені докази, або було зловживання під час досудового та судового слідства.

Окрім того суд зазначає, що вирішення питання про притягнення інших осіб до відповідальності, зокрема посадових осіб Яблуницької сільської ради, як на цьому наголошує ОСОБА_4 , є неможливим, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення і лише в межах обвинувачення.

За клопотанням ОСОБА_4 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

Так свідок ОСОБА_8 суду показала, що в її користуванні знаходилася земельна ділянка площею 0,8081 га в с.Яблуниця уч.Горішків, яку вона мала намір приватизувати. Однак посадові особи Яблиницької сільської ради, на її думку неправомірно, зловживаючи своїми службовими обов`язками, без її відома і згоди відчужили дану земельну ділянку ОСОБА_7 і на сьогоднішній день земельна ділянка їй не повернута. Проте досудове слідство, так само як і суд, відмовилися визнати її потерпілою стороною.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні ствердила, що потерпілий ОСОБА_4 є її чоловіком і став жертвою довіри та обману зі сторони ОСОБА_5 стосовно належної їм земельної ділянки, яку вони не мали жодного наміру продавати чи іншим способом відчужувати. Також вона ніколи не посвідчувала доручення на відчуження земельної ділянки. Окрім того зазначає, що їх представник в суді неналежно виконував свої обов`язки по захисту їхніх інтересів, однак вони довіряли йому, тому робили все, як їм було сказано, надіялися, що потерпілому відшкодують збитки та повернуть земельні ділянки і з цих причин пропустили строк на апеляційне оскарження вироку суду.

Надані в судовому засіданні свідчення та викладені у заяві обставини не можуть бути визнані нововиявленими, в розумінні ст. 459 КПК України, оскільки жодна з них не передбачені даною нормою. Вказані в заяві обставини ні самі по собі, ні разом з іншими обставинами, встановленими судом, не доводить неправильність вироку суду, про перегляд якого просить заявник, та безпосередньо не впливає на висновок суду, який зроблений з урахуванням усіх досліджених у судовому засіданні доказів, в тому числі і пояснення свідка ОСОБА_13 . Про допит в судовому засіданні як свідка ОСОБА_8 потерпілий не заявляв. Дане питання постало перед судом вже після винесення вироку, на стадії апеляційного оскарження тільки в серпні 2015 року. Усі доводи заяви стосуються доказів, що вже були досліджені в судовому засіданні, і оцінка яким дана судом при винесенні вироку.

При цьому всі ті обставини, на які ОСОБА_4 посилається як на нововиявлені, такими вважатися не можуть, та за своїм змістом носять характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та вимоги їх переоцінки щодо події злочинів, винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів та правової кваліфікації, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення (рішення у справі Кучеренко проти України №41974; рішення Матеос та інші проти України №24469/94 від 02.12.1994 року). Європейський суд з прав людини (рішення якого є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського Суду з прав людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантовано ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположень свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не зміни рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Оскільки наведені заявником доводи вже були предметом перевірки, а тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні статті 459 КПК України, так як обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування. Всі ж наведені заявником обставини були відомі суду, та безпосередньо не впливають на висновок суду, який зроблений з урахуванням усіх досліджених у судовому засіданні доказів.

Матеріали кримінальної справи в своїй сукупності не свідчать про завідомо неправдиві показання потерпілого та свідків, на яких ґрунтується висновок Яремчанського міського суду від 30 березня 2012 року.

Враховуючи все вище наведене, а також те, що наведені у заяві та поясненнях ОСОБА_4 підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами, фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом під час ухвалення вироку у їх сукупності, а жодна з обставин, вказаних у заяві, не впливає на правильність висновків суду, викладених у вироку від 30 березня 2012 року та не може вплинути на ці висновки, а тому суд вважає за необхідне залишити заяву про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, без задоволення.

Керуючись ст.464,466,467 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Івано-Франківської області на протязі 7 днів з дня її оголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя ОСОБА_1