11-кп/775/417/2016(м)
263/7666/15-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя, українця, громадянина України, не працюючого, в силу ст. 89 не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним за ст. 187 ч.2 КК України і призначено покарання за ст. 187 ч.2 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Стягнувши з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Костянтинівки, українця, громадянина України, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4

визнано винним за ст. 187 ч.2 КК України і призначено покарання за ст. 187 ч.2 у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Стягнувши з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 08.03.2015 року приблизно о 23.30 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, з застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи за попередньою змовою групою осіб, знаходячись на території Маріупольського Державного Гуманітарного Університету, який розташований по пр. Будівельників, буд. 129 в Жовтневому районі м. Маріуполя, здійснили напад на ОСОБА_11 , під час якого спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому щелепи в області ментального відділу зліва без зміщення, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, після чого, подавивши волю ОСОБА_11 до опору, разом заволоділи майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Самсунг С 3530», вартістю 785 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., грошовими коштами в сумі 150 грн., спричинивши своїми діями ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 960 гривень, після чого, з викраденим майном, з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись в подальшому майном за своїм розсудом.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що викладене судом формулювання обвинувачення суперечить вимогам КПК України, є неконкретним та призвело до порушення права обвинувачених на захист.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції відносно нього скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду. Вказує на те, що вирок суду першої інстанції являється незаконним та підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винними ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та відповідно кваліфікував дії останніх.

Доводи прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що судом не вказано у чому виявилась попередня змова між обвинуваченими, яким чином були розподілені між ними ролі задля досягнення єдиного злочинного результату, не вказано механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , являються надуманими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 наданих в судовому засіданні вбачається, що він разом з ОСОБА_10 йшли по пр. Будівельників в м. Маріуполі в районі МДГУ, зупинилися на зупинці громадського транспорту. Потерпілий ОСОБА_11 переходивши дорогу був п`яний, ОСОБА_10 попросив у нього сигарету, той відмовив, потім потерпілий пішов убік МДГУ на територію університету, ОСОБА_10 пішов за ним. Він залишався на зупинці, через хвилину пішов за ними, побачив, що потерпілий лежить на землі, ОСОБА_10 йшов назустріч, він підійшов до лежачого потерпілого, той лежав на правій стороні, він узяв у нього телефон, гроші, підійшов до ОСОБА_10 , чи бачив ОСОБА_10 , як він брав телефон, сказати не може. Потім ОСОБА_10 сказавши, що ударив потерпілого пару разів, завдав йому удару в щелепу.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_10 наданих в судовому засіданні вбачається, що він разом з ОСОБА_9 спрямовувалися по пр. Будівельників в м. Маріуполі, в районі МДГУ зупинилися на зупинці громадського транспорту. Побачили потерпілого, який переходив дорогу, потерпілий його образив, потерпілий прямував у бік МДГУ, на території університету він його наздогнав, завдав два удари в обличчя кулаком, той впав, потім підійшов ОСОБА_9 , як ОСОБА_9 забирав телефон не пам`ятає. В ході проведення слідчого експерименту усе розповів правильно, при цьому йому ніхто не погрожував. Телефон віддав ОСОБА_12 ..

З пояснень потерпілого ОСОБА_11 , наданих в судовому засіданні вбачається, що 08.03.2015 року пізно увечері пішов з будинку в магазин, переходив дорогу в районі МДГУ, на зупинці біля університету стояли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він пройшов далі у бік університету, почувши за спиною кроки, побачив двох чоловіків, вони одночасно напали на нього, стали завдавати ударів по голові, він впав, били ногами обоє і ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , хтось з них з усієї сили завдав удару в обличчя ногою, ОСОБА_9 продовжував бити ногою по голові, а ОСОБА_10 в цей час став лазити по кишеням куртки та брюк, ОСОБА_9 при цьому не давав йому встати, потім сказав, щоб він переліг на інший бік, щоб перевірив кишені одягу з іншого боку, завдали йому приблизно 10 ударів, діяли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погоджено, одночасно. Потім вони втекли, він встав, повернувся додому і відразу викликав карету швидкої допомоги. Пояснив також суду, що на зупинці громадського транспорту він до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підходив, ніякої розмови між ними не було.

Відповідно до вищезазначених пояснень колегія суддів вважає, що в судовому засіданні суду першої інстанції були встановлені ролі кожного з обвинувачених, механізм скоєння злочину, попередня змова на скоєння злочину.

Відповідно до пояснень, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почекали доки потерпілий відійде від них на деяку відстань, а потім вже пішли за ним та скоїли відносно потерпілого розбійний напад і це свідчить про попередню змову між обвинуваченими.

Ролі та механізм кожного з обвинувачених в скоєнні розбійного нападу випливають з наступного, а саме наздогнавши потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали наносити удари потерпілому, потім ОСОБА_9 продовжував бити потерпілого, а ОСОБА_10 в цей час став лазити по кишеням брюк та куртки потерпілого, ОСОБА_9 при цьому не давав потерпілому встати, потім сказав, щоб потерпілий переліг на інший бік, щоб перевірити кишені одягу з іншого боку.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що судом було порушено принцип змагальності сторін, оскільки суд був на стороні потерпілого, являються надуманими та необґрунтованими оскільки судом першої інстанції кримінальне провадження було розглянуто всебічно та повно, вивчено всі докази по справі та прийнято обґрунтоване рішення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що до нього застосовувався психічний тиск, являються необґрунтованими, оскільки прокуратурою Донецької області проводилась перевірка щодо застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 недозволених методів ведення досудового слідства та винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях колишніх працівників Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України.

При обрані виду та розміру покарання судом першої інстанції враховано всі обставини та характеризуючи матеріали на кожного з обвинувачених та правильно обрано вид та розмір покарання.

Доводи обвинувачених про те, що судом першої інстанції не враховано обставини, які характеризують їх особу, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурор залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3