Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________________
У Х В А Л А
03 серпня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретарі судового засідання: ОСОБА_4

З участю прокурора: ОСОБА_5

Захисника: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду м.Рівне матеріали клопотання за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0000126 від 12.07.2015 року на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 20 липня 2016 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_8 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. до 07 год.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд України і в`їзд в України.

ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 12 липня 2016 року, приблизно о 19 год. 30 хв., у світлу пору доби, в порушення вимог підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою Устилуг-Луцьк-Рівне, що в межах с.Бронники Рівненського району Рівненської області, зі сторони м. Рівне у напрямку смт.Клевань Рівненської області, із швидкістю приблизно 100-120 км/год., що перевищує допустиму для населеного пункту, в порушення пунктів 10.1, 12.3, розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, на 147 км. вказаної автодороги з моменту виявлення на своїй смузі руху, перед нерегульованим пішохідним переходом, позначеним дорожньою розміткою 1.14.1 автомобіля AUDI Q7, реєстраційний номер А.С. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, за наявності осьової суцільної дорожньої розмітки 1.1, перетнув її, виїхав на смугу зустрічного руху для об`їзду автомобіля AUDI Q7, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля MERCEDES-BENZ Sprinter по пішохідному переходу.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 , спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події, а автомобіль MERCEDES-BENZ Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень.

В поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_5 вважає її необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування зазначає, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілого. Вказує, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та після вчинення злочину заперечував свою причетність у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому доводить, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 про скасування ухвали слідчого судді та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , про залишення ухвали слідчого судді місцевого суду без змін, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України.

18.07.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Цих вимог закону слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дотримався у повній мірі.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що ні в клопотання слідчого ні в прокурором у судовому засіданні не наведено доказів про те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 5 Європейської Конвенції з прав людини (1995р.) законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь якого обов`язку, встановленого законом.

Практика Європейського суду свідчить про те, що сама тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_8 слідчий суддя правильно виходив з того, що злочин вчинено вперше, як особа характеризується позитивно, має постійне місце проживання.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному. Крім того, вживає заходів щодо відшкодування потерпілому майнової і матеріальної шкоди, що підтверджується розпискою потерпілих.

На думку колегії суддів, у ОСОБА_8 існують такі суспільні фактори, які можуть повністю забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків без застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

При розгляді апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 не надав переконливих доказів про те, що застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт не зможе запобігти ризикам передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування судового рішення чи його зміни не вбачається

Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 20 липня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3