Справа № 592/6073/15-к
Провадження № 1-кп/592/214/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0003826, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.12.2008 р. Печерським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, 19.09.2011 р. звільнений постановою Дзержинського районного суду м. Харкова, від 01.09.2011 р., на підставі п. «б» ст. 3 Закону України «Про амністію у 2011 році»,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми на стадії розгляду перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. Клопотання мотивоване тим, що підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки перебував у міжнародному розшуку, не працював, не мав офіційних джерел до існування, не одружений, що свідчить про можливість, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому. Вказав, що у продовженні триманні під вартою обвинуваченому потреби не має, оскільки вказані прокурором ризики існували на час обрання запобіжного заходу, на даний час вони відсутні, ОСОБА_3 захворів на тяжку хворобу, що унеможливлює його ухилення від суду, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 категорично заперечував проти продовження строку тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт або особисте зобов`язання. Просив врахувати, що у нього погіршився стан здоров`я, виявлено тяжку хворобу - ВІЛ-інфекцію IV клінічної стадії, вік його матері, відсутність закордонного паспорту та відмітку в паспорті громадянина України про депортацію з Російської Федерації, що свідчить про неможливість ухилитися від суду. Повідомляв, що буде ходити до суду за кожним викликом, покази під час досудового слідства у нього взяті під тиском по епізоду угону транспортного засобу, він вже тривалий час сидить. Також зазначав, що йому потрібно проходити лікування, що в СІЗО є неможливим, він позитивно характеризується. Триманням під вартою прокуратурою на нього чиниться тиск.

Захисник ОСОБА_6 клопотання обвинуваченого підтримав і просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила, вказала, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінилися.

Потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні клопотань поклався на розсуд суду.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 29.02.2016 р. продовжено дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до 28.04.2016 р. включно.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, той факт, що останній органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та умисного злочину середньої тяжкості, раніше вже був засуджений до позбавлення волі за вчинення умисного злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, його вік і те, що він не одружений, на території України не працював, не має постійного джерела доходів, перебував у міжнародному розшуку: в період 2013 р. по 2015 р., до його видворення перебував на території Російської Федерації куди їздив на заробітки.

Та обставина, що мати обвинуваченого перебуває на його утриманні спростовується довідкою наданою ОСОБА_3 , оскільки окрім нього вона проживає з дочкою та іншими родичами (Т. 2 а.с. 133).

При цьому, судом не допитано потерпілу ОСОБА_7 на виклику до суду якої наполягає обвинувачений, свідків, не досліджено докази по справі.

Вказані факти дають достатні підстави вважати, що на даній стадії судового розгляду більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів обвинуваченого про необхідність зміни запобіжного заходу, оскільки у нього в СІЗО погіршився стан здоров`я та виявлено тяжке захворювання - ВІЛ-інфекцію IV клінічної стадії суд зазначає, що відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я, територіальних органів внутрішніх справ, установ виконання покарань і слідчих ізоляторів у частині забезпечення наступності диспансерного спостереження за ВІЛ-позитивними особами, здійснення клініко-лабораторного моніторингу за перебігом хвороби та проведення антиретровірусної терапії, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 05.09.2012 р. № 692/775/1311/5 саме на адміністрацію слідчого ізолятора покладено обов`язок забезпечення диспансерного спостереження за ВІЛ-позитивними особами, здійснення клініко-лабораторного моніторингу за перебігом хвороби та проведення антиретровірусної терапії (далі - АРТ).
З наданих ОСОБА_3 медичних довідок Сумського слідчого ізолятора не вбачається, що він за станом здоров`я не може перебувати в Слідчому ізоляторі.

Також суд зауважує, що при обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.06.2015 р. визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 мінімальних заробітних плат (68900 грн.), яку обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести.

За наведених підстав клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід суд вважає необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту, у супереч вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вказані ризики та обставини визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України на даний час, втратили свою актуальність.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою по 23.06.2016 року включно.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити Сумському слідчому ізолятору управління ДПтС України в Сумській області (№ 25).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1