Провадження №1-кп/331/197/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у дистанційному провадженні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/197/2016 з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянином України, який має середню освіту, є військовослужбовцем строкової військової служби, не одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженому

обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 31.03.2016 року надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Так, 19 березня 2016 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_3 допомагаючи своєму знайомому ОСОБА_6 в перевезені його речей з квартири, яка розташована на другому поверсі в будинку АДРЕСА_3 , в момент коли ОСОБА_6 зайшов до квартири, а ОСОБА_3 , залишившись чекати ОСОБА_6 біля автомобіля ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 , на якому вони приїхали, помітив біля під`їзду вказаного будинку припаркований автомобіль ЗАЗ 11037 білого кольору, який був закритий але не обладнаний сигналізацією, зв`язку із чим у ОСОБА_3 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 19 березня 2016 року приблизно о 03 години 20 хвилин діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 7-а по вул. Козача в м. Запоріжжя, будучи впевненими, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки, яку взяв в автомобілі ОСОБА_6 , відкрив замок багажника автомобіля ЗАЗ 11037 білого кольору, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_5 а саме:

- колесо автомобільне (металевий диск з шиною «Rоsаvа R 13») вартістю 336,33 гривень;?

- автомобільний насос, ножний Тlеgаnt Рlus 100330, вартістю 194,17 гривень;

- набір інструментів в металевому ящику вартістю 200 гривень без урахування ПДВ;

- аптечка автомобільна вартістю 150 гривень без урахування ПДВ:

- домкрат (винтовий) Lavita LА 210115 вартістю 48,77 гривень;

- дві подушки вартістю 8,80 гривень.

Після чого, викрадене майно ОСОБА_3 , переклав в автомобіль ВАЗ 21061 ОСОБА_6 , пояснивши йому, що вищевказане майно він викрав з автомобіля ЗАЗ 11037 білого кольору та разом з ОСОБА_6 на вказаному автомобілі направились в Шевченківський район м. Запоріжжя, з метою подальшого продажу вказаного майна. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну 938 гривень 07 копійок.

Під час досудового розслідування досягнуто угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 . Так, 30 березня 2016 року потерпіла ОСОБА_5 з одного боку та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК, уклали угоду про примирення.

Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України.

Погоджена сторонами угода містить наступні положення:

1. ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Час, місце, обставини скоєння ОСОБА_3 злочину відповідає змісту обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.

Під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у таємному викраденні чужого майна (крадіжка). Фактичні обставини справи визнав, кваліфікацію дій не заперечував.

2. Сукупний розмір шкоди завданої потерпілій ОСОБА_5 не визначався через його повне відшкодування на місці вчинення злочину обвинуваченим.

3. Сторони домовились, що ОСОБА_3 за цей злочин має бути призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, в силу ст. 12 КК України даний злочин не є тяжким.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 474 КПК України щодо його права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені потерпілій ОСОБА_5 наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про примирення між ними, з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_4 , перевіривши зміст угоди, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 30 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 1-кп/331/197/2016, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Речові докази:

- колесо автомобільне (металевий диск з шиною «Rоsаvа R 13»), автомобільний насос, ножний Тlеgаnt Рlus 100330, набір інструментів в металевому ящику, аптечка автомобільна, домкрат (винтовий) Lavita НОМЕР_2 , дві подушки - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1