Справа 688/2367/16-к
№ 1-в/688/946/16
Ухвала
Іменем України
14 червня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, раніше судимого 10.08.2006 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі,

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, так як вину у вчиненому злочині визнає, щиро кається, став на шлях виправлення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення засудженого, а також представника адміністрації виправної установи, прокурора, які заперечили проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання, призначеного вироком суду.
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 04.03.2008 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 115 ч.2 п.п.6, 12, 187 ч.4, 263 ч.2, 70, 71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 05.09.2007 року по 03.03.2008 року

Ухвалою Верховного суду України від 24.06.2008 року вирок апеляційного суду Хмельницької області від 04.03.2008 року щодо ОСОБА_5 змінено: в частині засудження за ст. 263 ч. 2 КК України скасовано, а справу направлено на новий розгляд у той же суд в іншому складі суддів; виключено із вироку як зайву кваліфікацію його дій за ст.187 ч.4 КК України та рішення суду про його засудження за цим законом; виключено із вироку посилання суду на наявність у нього судимості за ст. 185 ч.3 КК України за вироком Хмельницького міського суду від 24.11.2001 року. Вважати засудженим ОСОБА_5 за ст.115 ч. 2 пп.6, 12 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10.08.2006 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. В решті вирок залишено без змін.

14.05.2009 року вироком Апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_5 засуджений за ст. 263 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання даного менш суворого покарання більш суворим за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 04.03.2008 року, зміненого ухвалою Верховного суду України від 24.06.2008 року, остаточно призначено 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 05.09.2007 року по 14.05.2009 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 20.01.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.09.2007 року по 22.06.2009 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 14.05.2009 року. Кінець строку: 19.11.2019 року.
Станом на 14.06.2016 року відбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 становить 7 років 1 місяць, тобто відбув 2/3 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 07.09.2007 року утримувався в СІЗО м.Хмельницький, характеризувався негативно, допустив 2 порушення вимог режиму утримання, які виражались в порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 13.06.2008 року утримувався в СІЗО м.Києва, характеризувався посередньо. Порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.
З 02.07.2008 року утримувався в СІЗО м.Хмельницький, характеризувався негативно, допустив 1 порушення режиму утримання, яке виражалось в зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО і був поміщений у карцер. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 22.07.2009 року відбував покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№98). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Допустив 14 порушеннь режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні розпорядку дня та дисципліни строю, спробі нанести татуювання, відсутності на робочому місці, курінні в невідведеному для цього місці, відмові від проведення особистого обшуку, за що 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в тому числі 1 раз поміщався в ДІЗО, в 5 випадках обмежелись проведенням бесіди виховного характеру, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Мав 4 заохочення.
З 08.05.2014 року перебував на лікуванні в лікувальному закладі при Бучанській виправній колонії Київської області (№85). За період лікування вимог режиму лікувального закладу не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не мав.
З 27.06.2014 року відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№98). За період відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня, за що був 3 рази заохочений адміністрацією установи. Стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням. Працевлаштований на посаді дезінфектора багатопрофільного лікувального закладу для засуджених, до роботи ставиться добре, поставленні завдання виконує якісно. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, має достатній рівень необхідних навичок. Дотримується вимог правил пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», «Освіта», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт». Являється членом ради колективу засуджених відділення. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.
Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 17.09.2014 року ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до ДСР (протокол № 46), 17.02.2016 року засудженому було відмовлено в заміні покарання більш м`яким (протокол № 13), 08.06.2016 року у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання також відмовлено (протокол № 31), як такому, що не став на шлях виправлення.
Надані характеризуючі дані адміністрацією Шепетівської виправної колонії №98 не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на наступне.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання неодноразово допускав порушення вимог режиму утримання, за що в період з лютого 2008 року по січень 2014 року 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді: попереджень, доган, 10 діб карцеру, 15 діб ДІЗО, що свідчить про стійке небажання останнього ставати на шлях виправлення. З наданих у судовому засіданні пояснень засудженого вбачається, що останній працевлаштований лише на протязі двох останніх років, написав заяви про участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», «Освіта», однак участі у них не приймає, підвищувати свій освітній рівень та здобувати нові професії та навики не бажає, участі в роботі самодіяльних організацій не приймає.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення, в тому числі, умисного особливо тяжкого злочину.
Посилання ж засудженого на наявність у нього заохочення за добру поведінку і сумлінне ставлення до праці, та погашення на момент звернення до суду всіх застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Суд вважає, що наявність у засудженого 12 стягнень і лише 7 заохочень, відсутність бажання підвищувати свій освітній рівень, здобувати професію, нові навики, приймати участь в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1