Справа № 464/270/16-к
пр.№ 1-кп/464/95/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.05.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0002241 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, який не працює, без місця проживання, не одружений, раніше судимий:

- 25.10.2010 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнений 22.06.2012 року умовно-достроково на 8 місяців 3 дні;

- 17.12.2012 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ст. 395 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнений 20.06.2014 року у зв`язку з амністією;

- 18.12.2015 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі, вирок змінено ухвалою Апеляційного суду від 26.02.2016 року, призначено покарання у виді 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі;

за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин:

05.09.2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, біля будинку № 4, маючи умисел на заволодіння чужим майном, стоячи біля ОСОБА_6 , вихвативши з руки останнього мобільний телефон марки «Iphone 3G» вартістю 1000 грн., ОСОБА_7 повторно, навмисно, з корисливих спонукань відкрито заволодів вищезазначеним телефоном та зник з ним з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Крім цього, 11.09.2014 року приблизно о 1 годині 10 хвилин, перебуваючи по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, біля будинку № 4, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Шкода Фабія», що належить ОСОБА_8 та був припаркований навпроти будинку № 12 по вул. Кос-Анатольського в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_1 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 11.09.2014 року приблизно о 1 годині 20 хвилин, перебуваючи по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, біля будинку № 16, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Опель Астра», що належить ТзОВ «Бентелер Дістріб`юшн Україна» та був припаркований навпроти будинку № 16 по вул. Кос-Анатольського в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_2 , після чого з викраденим скрився, завдавши ТзОВ матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Після цього, 11.09.2014 року приблизно о 1 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, біля будинку № 18, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «ЗАЗ Сенс», що належить ОСОБА_4 та був припаркований навпроти будинку № 18 по вул. Кос-Анатольського в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_3 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Також, 11.09.2014 року приблизно о 1 годині 45 хвилин, перебуваючи по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, біля будинку № 2, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Шевроле Авео», що належить ОСОБА_9 та був припаркований навпроти будинку № 2 по вул. Кос-Анатольського в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_4 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Крім того, 11.09.2014 року приблизно о 2 годині 10 хвилин, перебуваючи по вул. Коломийській у м. Львові, біля будинку № 9а, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Субару Форестер», що належить ОСОБА_10 та був припаркований навпроти будинку № 9а по вул. Коломийській в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_5 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Після цього, 11.09.2014 року приблизно о 2 годині 25 хвилин, перебуваючи по вул. Коломийській у м. Львові, біля будинку № 13, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Шкода Фабія», що належить ОСОБА_11 та був припаркований навпроти будинку № 13 по вул. Коломийській в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_6 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Також, 11.09.2014 року приблизно о 2 годині 40 хвилин, перебуваючи по вул. Кавалерідзе у м. Львові, біля будинку № 14, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Джелі Емгранд», що належить ОСОБА_5 та був припаркований навпроти будинку № 14 по вул. Кавалерідзе в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_7 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 12.09.2014 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул. Освицька у м. Львові, біля будинку № 11, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з автомобіля марки «Хюндай Ацент», що належить ОСОБА_12 , та був припаркований навпроти будинку № 11 по вул. Освицька в м. Львові, комплект (пару) номерних знаків НОМЕР_8 , після чого з викраденим скрився, завдавши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 135 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе визнав частково.

При цьому він пояснив, що протягом ночі 11.09.2014 року та вдень 12.09.2014 року він викрав номерні знаки з декількох автомобілів, що були припарковані на біля житлових будинків в Сихівському районі м. Львова.

З приводу заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 пояснив, що у нього не було наміру відкрито викрадати телефон. Вказаним телефоном ОСОБА_7 заволодів таємно в той час, коли люди, що стояли навколо ОСОБА_6 , роздивлялися його телефон. Коли телефон потрапив до рук ОСОБА_7 , останній взяв телефон та спокійно пішов до найближчого під`їзду. При цьому за ОСОБА_7 ніхто не біг та не вимагав повернути телефон. Тому ОСОБА_7 не визнає відкритого викрадення телефону, а визнає, що викрав телефон таємно.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази по фактам таємного викрадення номерних знаків, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту скоєння цього кримінального правопорушення при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння злочину, винуватість у скоєнні злочину та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Провина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому таємного викрадення номерних знаків підтверджується свідченнями самого обвинуваченого, а також свідченнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в судовому засіданні підтвердили, що після того, як залишили свої автомобілі на ніч біля будинку, вранці виявили відсутність номерних знаків на автомобілях. Номерні знаки згодом потерпілим було повернуто працівниками міліції. Будь-яких претензій до обвинуваченого потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають.

Незважаючи на часткове визнання вини в скоєнні відкритого викрадення телефону, провина ОСОБА_7 в скоєнні цього кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в один з днів вересня 2014 року він стояв на вулиці разом зі своїми знайомими на вул. Кос-Анатольського в м Львові. До них підійшов ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_6 тримав в руках мобільний телефон, який нещодавно придбав у ломбарді. ОСОБА_7 вихопив з рук потерпілого телефон та почав тікати. ОСОБА_6 побіг за ним, але не наздогнав та одразу зателефонував до міліції.

Провина ОСОБА_7 в скоєнні відкритого викрадення телефону також підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2014 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності особу, яка о 19 годині 30 хвилин на вул. Кос-Анатольського в м. Львові відкрито заволоділа телефоном марки «Iphone 3G», завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2014 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 впевнено впізнав ОСОБА_7 як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Проаналізувавши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії по факту заволодіння номерними знаками за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно. Також суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого по факту заволодіння мобільним телефоном ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_7 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд не може прийняти в якості доказу невинуватості обвинуваченого його показання в частині того, що він заволодів мобільним телефоном таємно, оскільки ці показання суперечать іншим доказам.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, пояснив, що ОСОБА_7 вихопив телефон з рук потерпілого та з даним телефоном втік.

Пояснення потерпілого збігаються з його заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій він одразу зазначив про відкритий характер правопорушення.

Обставин, які б свідчили про те, що потерпілий обмовив обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 у всіх інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховуює, що одне зі скоєних ним кримінальних правопорушень відноситься до категорії правопорушень середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України), інше до тяжких. Суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення будучи судимим за скоєння злочину корисливої направленості. За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо. Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин не виявлено.

Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв кримінальні правопорушення будучі судимим за скоєння злочинів корисливої направленості, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 належних висновків не зробив, на путь виправлення не став, тому суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі. Саме через обставини скоєння цих кримінальних правопорушень, велику кількість епізодів, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання за це правопорушення. За ч. 2 ст. 186 КК України суд вважає за можливе призначити найменше покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: чотири роки позбавлення волі.

Вирішуючи питання призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, суд вважає за можливе застосувати правило поглинення менш суворого покарання біль суворим.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання, враховуючи, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, яке є предметом цього судового розгляду, ще до ухвалення вироку від 18.12.2015 року, суд вважає за необхідне застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд вважає можливим застосування правила поглинення менш суворого покарання біль суворим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) рів позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком від 18 грудня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою з утримуванням в Львівському слідчому ізоляторі № 19 УДПтС України у Львівській області.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 08 грудня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 грудня 2015 року по дату набрання вироком законної сили на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буте скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: