н/п 1-кс/640/9152/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , збираючи гриби 05.10.2016 року близько 07 години 30 хвилин на окраїні лісу поблизу с. Костянтинівка Донецької області, виявив декілька кущів конопель. Переслідуючи мету виготовлення наркотичного засобу - канабісу (марихуани висушеної) для подальшого особистого вживання, він зірвав п`ять верхівок рослини коноплі. Далі ОСОБА_5 повісив зірвані ним верхівки рослини коноплі на дерево, яке знаходиться біля вказаного місця, для висушування.
О 16 годині цього ж дня ОСОБА_5 повертаючись після збору грибів, підійшов до місця, де раніше розмістив п`ять верхівок коноплі для висушування, та впевнившись в тому, що вони висохли, самостійно подрібнив їх, таким чином виготовив з них придатний до вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуану висушену).
Після цього, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на контрабанду, виготовленої ним наркотичної речовини, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, упакував вказаний наркотичний засіб у два поліетиленові пакунки, та прикопав біля дерева.
Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 30.10.2016 року знаходячись на автостанції в м. Костянтинівка Донецької області, здійснив посадку на пасажирське місце № 32 до рейсового автобусу марки «Mercedes-Benz» р.н. « НОМЕР_1 », сполученням «Торецьк (Дзержинськ) Донецька область Україна до м. Москви Російської Федерації», на якому мав намір прослідувати до м. Москви Російської Федерації для працевлаштування.
В подальшому, під час слідування ОСОБА_5 , здійснюючи свій злочинний намір, з метою приховування наркотичного засобу від митного контролю, знаходячись в якості пасажира вказаного вище автобусу, приховав зазначений наркотичний засіб, упакований в 2 полімерних пакунки, в свої черевики під устілки, які були одягнені на ньому.
Після цього, продовжуючи здійснювати злочинний намір, направлений на здійснення контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, того ж дня, знаходячись в якості пасажира вказаного вище автобусу, в зоні діяльності МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС України під час проведення відносно нього усного декларування, ОСОБА_5 свідомо не заявив співробітникам Харківської митниці ДФС про переміщуваний ним через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, маючи намір його незаконно, контрабандним способом перемістити на територію Російської Федерації для особистого вживання.
Однак, злочинний намір ОСОБА_5 , направлений на контрабанду наркотичного засобу, з приховуванням від митного контролю, не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 30.10.2016 року о 20 годині 25 хвилин під час здійснення митного контролю рейсового автобуса марки «Mercedes-Benz» р.н. « НОМЕР_1 », сполученням Торецьк (Дзержинськ) Донецька область Україна Москва Російська Федерація», з використанням службової собаки, співробітниками Харківської митниці ДФС України, під устілками в особистих черевиках ОСОБА_5 , виявлено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору. Виявлена речовина згідно висновку Харківського НДЕКЦ МВС України № 1605 від 31.10.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом (марихуаною висушеною), вагою 18,3505 грам. Крім того, відповідно до вищевказаної експертизи, на зрізах нігтів ОСОБА_5 міститься у своєму складі діюче наркотичне начало ТГК (тетрагідроканабінол) та інші канабіноїди.
31.10.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 18410019).
Відповідно до ч. 2 ст. 305 КК України, встановлено відповідальність у вигляді позбавлення волі від восьми до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Посилаючись на ч.1, п. 3 ч. 2, ч. 5 ст.170 КПК України вказав, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей щодо майна та суб`єкта права власності, є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно накласти арешт з метою недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення вважає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна підозрюваного, яке підлягає конфіскації відповідно до ч. 2 ст. 305 КК України.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
31.10.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.
Покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73778721 від 23.11.2016 ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 18410019).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 307 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 18410019) ОСОБА_5 , відчуження вказаної частини квартири, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7,107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, що належить на праві спільної часткової власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: 1/3 (одну/третю) частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 18410019), шляхом заборони її відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1