Справа № 731/124/16-к
Провадження № 1-кп/731/22/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000030, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше у відповідності зі ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 в період часу з 7 січня 2016 року по 15 січня 2016 року, точна дата не встановлена, в денний час, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до приміщення цеху по переробці технічних культур на олію, крупу та борошно, розташованого в АДРЕСА_2 , який належить приватному підприємцю потерпілому ОСОБА_6 , після чого шляхом відкриття навісного замка на вхідних дверях до приміщення за допомогою ключа, який йому як найманому працівникові передав власник приміщення, проник всередину, звідки таємно шляхом вільного доступу викрав електродвигун типу «АИР» потужністю 4 кВт з частотою обертання 1000 обертів на хвилину вартістю 4 157,94 грн. та непрацюючий металевий редуктор вагою 42,9 кг вартістю 83,66 грн., а всього ОСОБА_7 викрав чужого майна на загальну суму 4 241,6 грн., після чого з місця події зник, а викрадене майно продав невідомим особам, які скуповують металобрухт, за невелику суму грошей.

Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

В деякий час ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин, а саме, в період часу з 25 січня 2016 року по 26 лютого 2016 року, точна дата не встановлена, повторно з метою таємного викрадення чужого майна прибув до приміщення переробного цеху, що належить приватному підприємцю ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_2 , після чого шляхом відкриття навісного замка на вхідних дверях до приміщення за допомогою ключа, який йому передав власник, проник всередину приміщення цеху, звідки таємно викрав бувші у використанні електродвигун типу «АИР» потужністю 4 кВт з частотою обертання 1000 обертів на хвилину вартістю 3 720,26 грн. та електродвигун типу «АИР» потужністю 7 кВт з частотою обертання 1500 обертів на хвилину вартістю 4 545,38 грн., що належать ОСОБА_6 , а всього викрав майна, що належить ОСОБА_6 , на суму 7 961,86 грн. Після чого з місця події зник, а викрадене продав як металобрухт невідомим особам за 500 гривень.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 в період часу з 25 січня 2016 року по 10 лютого 2016 року, точна дата не встановлена, у темну пору доби, прибув на територію кладовища в смт. Варва Чернігівської області по вулиці Миру, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та посягаючи на громадську мораль, нехтуючи людськими цінностями, шляхом пошкодження загорожі, що знаходилася навкруг спільного місця поховання померлих ОСОБА_8 (08.11.1972-12.06.2011) та ОСОБА_9 (23.05.1951-17.08.1989), викрав 7 чавунних секцій огорожі вартістю 42 гривні кожна та 6 чавунних стовпчиків огорожі вартістю 14,07 гривень кожна, цим самим осквернивши вказане місце поховання, чим спричинив шкоду моральним засадам суспільства щодо поваги до померлих та місць їх поховання, а також завдав матеріальних збитків на загальну суму 378,42 грн. Викрадені металеві конструкції ОСОБА_7 продав як металобрухт невідомим особам, а грошима розпорядився на власний розсуд.

В період часу з 10 лютого 2016 року по 26 лютого 2016 року, точна дата не встановлена, у темну пору доби ОСОБА_7 повторно прибув на територію кладовища в смт. Варва Чернігівської області по вулиці Миру та, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та посягаючи на громадську мораль, нехтуючи людськими цінностями, шляхом пошкодження загорожі, що знаходилася навколо могил спільного місця поховання померлих ОСОБА_10 (21.11.1964-03.06.1989) та ОСОБА_11 (31.08.1955-03.06.1989), демонтував та викрав 3 чавунних секції огорожі вартістю 42 гривні кожна та 4 чавунні стовпчики огорожі вартістю 14,07 гривень кожен, цим самим осквернивши вказане місце поховання, чим спричинив шкоду моральним засадам суспільства щодо поваги до померлих та місць їх поховання, а також завдав матеріальних збитків на загальну суму 182,28 грн. Викрадені металеві конструкції ОСОБА_7 продав як металобрухт невідомим особам, а грошима розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися в нарузі над могилою, вчиненою повторно та з корисливих мотивів, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні зазначених злочинів визнав та пояснив, що він працював як найманий працівник у приватного підприємця ОСОБА_6 . За характером роботи у нього були ключі від замків вхідних дверей до переробного цеху. В січні 2016 року він прибув в приміщення цеху, відкрив ключем вхідні двері і викрав електричний двигун та редуктор, які незабаром здав на металобрухт невідомим особам. Через деякий час він у такий же спосіб викрав ще два електричні двигуни і продав тим же особам. За це віх вилучив 500 гривень. Гроші передав хворій матері на лікування.

У лютому цього ж року він з метою заробить грошей прибув у вечірній час на кладовище смт. Варва, де шляхом пошкодження загорожі навколо могил померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 викрав 7 металевих секції та 6 металевих стовпчиків. Викрадене переніс до місця своєї роботи, а потім продав тим же особам, що і електричні двигуни. Через деякий час він повторно прибув на кладовище і в такий же спосіб, пошкодивши загорожу навколо могил померлих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та з метою заробити грошей викрав 3 металеві секції та 4 металеві стовпчики. Викрадене переніс та заховав, а наступного дня продав як металобрухт тим же особам, що і раніше. Гроші потратив на цигарки та пиво. Через деякий час до нього прибули працівники поліції і він був змушений признатися про всі його крадіжки. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно наймав до себе на тимчасові роботи обвинуваченого ОСОБА_7 , який працював у нього близько двох років. За характером роботи працівники мали ключі від замків вхідних дверей переробного цеху. Одного разу він виявив зникнення електродвигуна та редуктора. Оскільки підозр на Рогожу не було, він до поліції не звертався. Через деякий час до нього прибули працівники поліції і повідомили, що виявили особу, яка вчинила крадіжку. Це був ОСОБА_7 Виявилося що він викрав ще два електродвигуни, на що він спочатку не звернув уваги. Працівники поліції повернули йому два електродвигуни, хоча він вважає, що то не ті, які у нього викрали.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 26 лютого 2016 року її дочка виявила, що на могилах її батька та брата пошкоджена металева загорожа та викрадено 7 чавунних секцій та 6 стовпчиків. Вона звернулася в поліцію. Після чого було виявлено, що пошкодження загорожі вчинив ОСОБА_7 чим заподів як матеріальної, так і моральної шкоди. Відновити загорожу вона немає змоги, а ОСОБА_7 не вжив заходів по відшкодуванню шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зателефонували і повідомили про пошкодження загорожі на могилі його померлої дружини ОСОБА_10 . Після цього він намагався відновити пошкоджену загорожу, але не може знайти подібних чавунних секцій та стовпчиків. Його інтересам завдана як матеріальна так і моральна шкода.

У відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодую учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст всіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, та приходить до переконання, що його вина у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень доведена в судовому засіданні, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за їх вчинення. Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого - те, що ОСОБА_7 ніде не працює, раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, за що йому призначалося покарання без ізоляції від суспільства, проте його протиправна поведінка в подальшому засвідчує про небажання стати на шлях виправлення в умовах проживання в сім`ї, де він проживає, та запобігти вчиненню ним злочинів в подальшому. Виходячи з вимог ст. 65 КК України та маючи на меті не тільки покарати, але й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню засудженим нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей. При цьому суд приходить до переконання, що при обранні виду покарання слід врахувати його молодий вік і обрати менш суворий вид покарання, передбачений законом, який би не був пов`язаний з ізоляцією від суспільства, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, судом не встановлено. Обвинувачений ОСОБА_7 не вживав жодних дієвих заходів по відшкодуванню заподіяної злочинами шкоди потерпілим, які б засвідчували про його дієве каяття. Крім того, в його діях не вбачається активного сприяння розкриттю злочинів, оскільки він визнав свою вину під тиском переконливих доказів.

Під час досудового розслідування були понесені судові витрати для проведення експертиз в сумі 2 199 гривень, а тому їх слід покласти на ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 369-371, 373-376, 127, 128 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 297 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 4 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2 199 гривень, понесених витрат за проведення експертизи.

Речові докази:

- 5 металевих уламків огорожі; два сліди пальців руки, які зафіксовані на клейку стрічку типу скотч знищити;

- копії ілюстрації до протоколу огляду місця події, дактилокарту на ім`я ОСОБА_12 , які зберігаються камері схову Варвинського відділення поліції, знищити;

- секцію огорожі, яка зберігається камері схову Варвинського відділення поліції, передати власнику ОСОБА_5 ;

- металевий редуктор, який зберігається камері схову Варвинського відділення поліції, повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1