Справа № 185/3048/16-к
Провадження № 1-кп/185/212/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

неповнолітнього

потерпілого - ОСОБА_4 ,

його законного

представника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 11 вересня 2015 року за № 0002438 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжної, працюючої торговим представником ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В :

29 серпень 2015 року о 20.45 годин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Ріо» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темний час доби, рухалася по автодорозі вул. Карла Маркса зі сторони вул. Леніна у напрямку вул. Степного Фронту у м. Павлограді Дніпропетровської області зі швидкістю приблизно 50 км/год., наближаючись при цьому до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти магазину «Спорттовари» по вул. Карла Маркса.

В той же час, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, проїжджу частину вул. Карла Маркса м. Павлограда, з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Кіа Ріо» у темпі спокійного шагу розпочав перетинати неповнолітній пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, під час руху на зазначеному вище автомобілі, водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку руху неповнолітнього пішохода, не маючи будь яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, виявляючи крайню неуважність, не зменшила швидкість і не зупинилася, внаслідок чого допустила наїзд передньою частиною керованого нею автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаної дорожньо транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_4 - були спричинені тяжкі тілесні ушкодження: у вигляді: відкритої черепно мозкової травми з лінійним переломом правої скроневої кістки, а також множинні садна та синці обличчя, тулубу та кінцівок.

Вищезазначені тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 349 від 04.11.2015 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Згідно висновку авто технічної експертизи № 5/10.1-240 від 22.03.2016 року своїми діями водій ОСОБА_9 порушила вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

п. 1.3 : - «Участники дорожнього руху забовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також само бути взаємно ввічливими».

п. 1.5 : - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3 : - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі».

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм ОСОБА_9 вказаних Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 , повністю визнала свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та дала показання про те, що 29 серпень 2015 року о 20.45 годин вона, керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Ріо» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темний час доби, рухалася по автодорозі вул. Карла Маркса зі сторони вул. Леніна у напрямку вул. Степного Фронту у м. Павлограді Дніпропетровської області зі швидкістю приблизно 50 км/г6од., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти магазину «Спорттовари» по вул. Карла Маркса. В той же час вказаний нерегульований пішохідний переход перетинав неповнолітній пішохід ОСОБА_4 .

Під час руху вона на зазначеному вище автомобілі, маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку руху неповнолітнього пішохода, не маючи будь яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, порушуючи Правила дорожнього руху, допустивши неуважність, не зменшила швидкість і не зупинилася, внаслідок чого допустила наїзд передньою частиною керованого нею автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_4 .

Згодна, що своїми діями вона порушила п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, просить вибачення у потерпілого за скоєне ДТП.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання про те, що всіх обставин дорожньо транспортної пригоди за його участі він не пам`ятає, в зв`язку з отриманими травмами, але пам`ятає, що перетинаючи проїзджу частину в місці ДТП на пішохідному переході він зупинявся, пропустив один автомобіль , розпочав рух, після чого був збитий.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні дала покази про те, що потерпілий ОСОБА_4 є її сином, який у зазначений в обвинувальному акті час потрапив у ДТП.

Просить не призначати обвинуваченій суворого покарання, та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачена не зникла, а зупинилася в місті ДТП, викликала швидку допомогу її сину, принесла вибачення, приймала заходи до відшкодування матеріального збитку, тощо.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 звернулася до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вона повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази її провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, його законного представника та адвоката які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_9 та сторонам кримінального провадження правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що покази обвинуваченої ОСОБА_9 мають характер логічних, правдивих, та таких, що у сукупності із показаннями потерпілого є об`єктивними, послідовними і взаємозв`язаними, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України доведена повністю.

Наведені докази винності обвинуваченої є достовірними, допустимими і достатніми, зібрані та оформлені у відповідності до Конституції України та норм КПК.

Дії ОСОБА_9 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та не була судимою, вчинила злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченою своєї провини, активне сприяння досудовому та судовому слідству у розкритті злочину, встановленню істини у справі та її скорішого судового розгляду, прийняття заходів до відшкодування спричиненої потерпілому матеріальної шкоди.

Обтяжуючі обставини у справі відсутні.

Наведене, вимога потерпілої про призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавленням волі та позбавленням права керувати транспортними засобами, а також ті обставини, що обвинувачена скоїла злочин з необережності, в минулому була законослухняним водієм та не притягалася до адміністративної відповідальності, працює у сфері торгівлі із залученням транспортного засобу свідчать про те, що виправити обвинувачену ОСОБА_9 та запобігти її злочинній діяльності можливо й без її ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачена ОСОБА_9 має бути засуджена за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції передбаченої статті, без позбавлення права керувати транспортними засобами, умовно, із застосуванням до основного покарання положень передбачених ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов, згідно з відповідною заявою потерпілої сторони, необхідно залишити без розгляду.

Крім того, з ОСОБА_9 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів у сумі 703,68 грн.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком три роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного основного покарання з іспитовим терміном один рік, зобов`язавши ОСОБА_7 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів у сумі 703 гривні 68 копійок.

Речові докази автомобіль марки «Кіа Ріа» державний номерний знак НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю (а.с. 22-23).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_10