АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/691/14-к Номер провадження 11/786/13/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 365 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах потерпілої ОСОБА_6 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2015 року,

ВС Т А Н О В И Л А:
Цією постановою кримінальна справа щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, дільничого інспектора Крюківського ВМ УМВС України в Полтавській області, який проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України на підставі ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року), направлена на додаткове розслідування Кременчуцькій місцевій прокуратурі.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_11 щодо якого матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження обвинувачуються у тому, що вони 19 травня 2007 року приблизно 12 год. 40 хв., будучи службовими особами - працівниками правоохоронного органу, здійснюючи свої функції представників влади, порушуючи вимоги Закону України Про міліцію, не маючи будь-яких підстав для здійснення насильства над ОСОБА_12 у кабінеті № 114 приміщення Крюківського РВ за адресою: вул. І.Приходько, 33 м. Кременчук Полтавська обл., хибно, усвідомлюючи інтереси служби, діючи всупереч цим інтересам, з метою підняття показників своєї службової діяльності, перевищили свої службові повноваження, примушуючи ОСОБА_12 до зізнання у правопорушенні щодо ОСОБА_13 , руками, ногами та невстановленими слідством тупими предметами нанесли удари ОСОБА_12 у різні частини його тіла, заподіявши останньому тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження.

Повертаючи кримінальну справу на додаткове розслідування, суд вказав на неповноту досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, а саме не встановлено органами досудового розслідування: які тілесні ушкодження були спричинені потерпілому до його затримання працівниками міліції, а які після затримання працівниками міліції, а саме, під час затримання працівниками ЛВМ на ст. Кременчук, під час супроводження до Крюківського РВ та під час перебування в приміщенні Крюківського РВ; можливість завдання тілесних ушкоджень в період зазначений у висновках експертів Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України №268/08 від 15.03. 25.05.2010 та № 195/15 від 06.10 13.11.2015 при інших обставинах, ніж зазначено в обвинувальному висновку, що доводило б чи спростовувало твердження ОСОБА_8 про непричетність його до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , для чого, з урахуванням висновків експертів та зібраних по справі доказів, з участю ОСОБА_13 та судово-медичного експерта необхідно провести відтворення обстановки та обставин події під час затримання ОСОБА_12 працівниками ЛВ міліції, прийняти відповідні процесуальні рішення на предмет причетності до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 працівників, які затримували його за підозрою у вчиненні злочину стосовно ОСОБА_13 , які супроводжували його до Крюківського РВ, перебували в приміщенні Крюківського РВ 19.05.2007 та спілкувалися з ним; осіб, які перебували в камері затриманих на час поміщення до камери 19.05.2007 потерпілого з метою допиту їх як свідків; обставини за яких відбулося спілкування начальника відділення ВКР КМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_14 з потерпілим ОСОБА_12 19.05.2007; причину неявки в суд лікаря швидкої медичної допомоги свідка ОСОБА_15 , який першим з медичних працівників оглядав труп потерпілого.

Справа розглядається за правилами КПК України (в редакції 1960 року) відповідно до п. 11 розділу Х1 Перехідних положень до КПК України, який встановлює, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

В апеляції прокурор, посилаючись на достатність доказів для прийняття остаточного судового рішення щодо ОСОБА_8 і можливість суду у разі необхідності самостійно витребувати нові докази, просить скасувати постанову суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування

В апеляції представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на те, що при проведенні додаткового розслідування виконання всіх вказівок суду, які зазначені в оскаржуваному судовому рішенні не буде мати іншого результату та доказовості, яка вже є, просить постанову суду скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Свої вимоги представник потерпілої мотивує тим, що матеріали справи містять показання свідків ОСОБА_16 - матері ОСОБА_12 , ОСОБА_17 - колишнього керівника Крюківського РВ та ОСОБА_18 судді Крюківського районного суду м. Кременчук з яких вбачається, що вони приблизно на 10 год. 19 травня 2007 року спілкувалися та візуально споглядати ОСОБА_12 за 2,5-2 години до настання його смерті і стверджували, що ОСОБА_12 нікому з них не скаржився на застосування до нього заходів фізичного впливу з боку будь-якого працівника міліції і видимих на обличчі чи видимих частинах тіла тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 вони не бачили. Вважає, що суд безпідставно не врахував, що переважна більшість тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 могла утворитись тільки після того, як його бачили зазначені свідки, а це десь за 2-1,5 години до настання його смерті.

В принесених запереченнях захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , посилаючись на законність та обгрунтованість постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2015 року просить апеляції залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який апеляцію прокурора підтримав, з підстав у ній наведених та не заперечував проти задоволення апеляції адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 , які просили задовольнити принесену апеляцію ОСОБА_7 та не заперечували проти апеляції прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які, посилаючись на законність постанови суду просили залишити її без зміни, а апеляції прокурора та представника потерпілої без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку, що принесені апеляції підлягають до задоволення з наступних підстав.

Повертаючи справу прокурору для організації додаткового розслідування суд не дотримався вимог ч.1 ст. 281 КПК України в редакції 1960 року у тій частині, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень в порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України в редакції 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування нових доказів (ст. 280 КПК України).

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляцій прокурора та представника потерпілої про те, що суд мав можливість розглянути кримінальну справу в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки обставини, на необхідність з`ясування яких в ході додаткового розслідування вказав суд, дійсно могли бути встановлені самим судом, шляхом більш ретельного допиту підсудних, свідків та дослідження інших доказів по справі, у тому числі шляхом надання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України.

Зокрема, посилання суду першої інстанції на неможливість безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 через те, що зазначений свідки до суду не з`явилися, а неодноразові постанови суду про їх привід залишилися невиконаними, не може бути визнане безумовною підставою для направлення справи на додаткове розслідування, з огляду на наступне, оскільки, сама по собі неявка зазначених свідків у судове засідання не може свідчити про неповноту або неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Колегія суддів також враховує, що з цих самих підстав Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області справа вже поверталась на додаткове розслідування. Дані рішення суду Апеляційним судом Полтавської були скасовані.

Враховуючи наведене вище та приписи кримінально-процесуального закону і роз`яснення, які містяться у наведеній вище Постанові ПВСУ, які залишилися поза увагою суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту свідків, виклику й допиту нових свідків, витребування документів, давання судових доручень в порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України в редакції 1960 року, вчинення інших процесуальних дій. За необхідності суд може відкласти розгляд справи для витребування нових доказів (ст. 280 КПК України в редакції 1960 року).

Зі змісту пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 видно, що останнього обвинувачували, зокрема у заподіянні тілесних ушкоджень спільними узгодженими діями з ОСОБА_11 , а тому суд відповідно до вимог ст. 275 КПК України (1960 р.) повинен надати юридичну оцінку діям ОСОБА_8 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

З огляду на викладене вище апеляції прокурора та представника потерпілої підлягають задоволенню, а постанова Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2015 року скасуванню.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України (1960 р.), розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляції прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4