УХВАЛА
09 квітня 2014 року м. Донецьк
Апеляційний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок судді Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2014 року, яким
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого ПП «СІВ» двірником, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.08.2013 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.
визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточно покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Встановив:
Судом першої інстанції встановлено , що 09.06.2013р. року приблизно о 04 годині ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 . Проходячи біля вказаного будинку, у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до приміщення.
Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день, 09.06.2013 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , скориставшись що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою принесеного із собою молотка розбив стіну вищевказаного гаражу, після чого через виниклий пролом у стіні, проник до гаражу, що є іншим приміщенням ОСОБА_8 , звідки таємно, умисно , з корисливих мотивів, з проникненням в інше приміщення, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_8 , а саме :
- пристрій для вигину труб, вартістю 80 грн.;
- ручну тачку, вартістю 94 грн. 55 коп.;
- ручну кувалду, масою 16 кг, вартістю 57 грн.17 коп.;
- ручну кувалду, масою 8 кг., вартістю 58 грн. ЗО коп.;
- гільйотина механічні для різки металу, вартістю 153 грн. 60 коп.;
- молоток з дерев`яною ручкою, розмір ударної частини 35x125 мм, вартістю 13 грн.40 коп.;
- молоток з дерев`яною ручкою, розмір ударної частини 40x115 мм, вартістю 13 грн.40 коп.;
- молоток з дерев`яною ручкою, вартістю 32 грн.43 коп.;
- ключі розвідні (1,2,3) розміру, вартістю 137 грн.61 коп.;
- комплект гайкових ключів у кількості 15 штук, загальною вартістю 99 грн.96 коп.;
- комплект гайкових ключів у кількості 15 штук, загальною вартістю 42 грн. 70 коп.;
- металобрухт масою 97 кг, вартістю 1 грн. 60 коп. за 1 кілограм, загальною вартістю 155 грн. 20 коп.
- компресор із холодильника «Снайге» вартістю 653 грн. 34 коп.;
- металеві тиски, вартістю 134 грн.44 коп.;
- металеву лебідку , вартістю 220 грн. 96 коп.,
після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши матеріальний збиток ОСОБА_8 на загальну суму 1947 грн.06 коп.
Крім того, 13.06.2013 року , приблизно о 02 годині ОСОБА_6 , через пролом у стіні проник до приміщення гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_8 , а саме :
чавунну ванну, вартістю 304 грн.;
пластиковий човен «Дельфін», вартістю 640 грн.;
електричний двигун, потужністю 1,5 квт, вартістю 306 грн. 40 коп.;
металевий автомобільний багажник, вартістю 111 грн. 97 коп., після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши матеріальний збиток ОСОБА_8 на загальну суму 1362 грн.37 коп.
Крім того, 17.06.2013 року, приблизно о 03 годині ОСОБА_9 , умисно попросивши знайомого ОСОБА_10 , допомогти йому , не повідомивши останнього, про свій злочинний намір, через незаперті ворота проник до приміщення гаражу, що є іншим приміщенням, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, повторно із корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_8 , а саме:
- металевий верстак, вартістю 730 грн. 60 коп., після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 шкоду на суму 730 грн. 60 коп.
Крім того, 15.09.2013 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 маючи намір на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умовив ОСОБА_11 подзвонити по об`яві у газеті будь-якому покупцю ноутбуку та пояснити йому, що ОСОБА_6 оформить розстрочку на своє ім`я на придбання ноутбука після чого продасть за готівку покупцю. При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлював, що ніякої розстрочки він не візьме, так як він не має такої фінансової можливості.
15.09.2013 року приблизно о 15 годині ОСОБА_11 , яка не знала про злочинний намір останнього, домовилась по телефону про зустріч ОСОБА_7 з покупцем ОСОБА_12 в приміщенні магазину «Комфі», розташованому в торговому центрі «Амстор» по вулиці Маяковського 1-М, м. Краматорськ. Реалізуючи свій злочинний намір , направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами, що належать ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , пояснив, що дійсно має змогу узяти у розстрочку ноутбук та продати ОСОБА_12 за меншу суму. ОСОБА_12 повіривши переконанням ОСОБА_7 , 15.09.2013 року приблизно о 19 годині добровільно вніс грошові кошти в готівковій формі в термінал самообслуговування, розташованому в ТЦ «Амстор» по вул. Маяковського 1-М м. Краматорська у розмірі 600 грн. на рахунок банківської карти ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , будучи упевненим, що гроші перераховані у якості початкового внеску для оформлення розстрочки на придбання ноутбуку. Тим самим ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно , з корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів грошовими коштами у розмірі 600 грн., що належать ОСОБА_12 , розпорядившись ними на власний розсуд. У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 600 грн.
На вказаний вирок обвинуваченим ОСОБА_13 подано апеляцію в якій вони, не оскаржуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення ,просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Вважає , що суд першої інстанції безпідставно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 190 КК України , як вчинені повторно , оскільки це суперечить ст.32 КК України. Звертає увагу на те ,що він чистосердне розкаявся у вчиненому злочині та повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень , позитивно характеризується за місцем проживання та роботи , страждає хронічними захворюваннями ,мешкає разом зі своєю бабусею , яка потребує його допомоги . Вказує на те , що він має два несплачених кредити ,гроші по яким він брав на лікування бабусі та для свого лікування. Просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання і , застосовуючи вимоги ст.ст.66,69 КК України призначити йому більш м`яке покарання , а на підставі ст.75-79 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін, за наступних обставин.
Так ,зі змісту апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається що він не оскаржують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення , однак вважає , що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність в його діях кваліфікуючої ознаки повторності та кваліфікував їх за ч.2 ст. 190 КК України.
Апеляційний суд вважає ,що вищевказані доводи ОСОБА_5 не основані на законі , оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.32 КК України Вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках,
передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
В примітки до ст. 185 КК України вказано , що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187,262 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_5 вчинив шахрайство стосовно потерпілого
ОСОБА_12 ,вже після того як раніше вчинив крадіжку майна ,яке належало ОСОБА_8 .
В доповненні к апеляції ОСОБА_5 також вказав на те , що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до неправильного висновку про те ,що він вчинив шахрайство стосовно потерпілого ОСОБА_12 , оскільки він такого кримінального правопорушення не вчиняв.
Апеляційний суд вважає , що вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_5 не спростовують висновки суду першої інстанції про те , що він заволодів майном потерпілого ОСОБА_12 шляхом обману заподіяв матеріальну шкоду на суму 600 грн.
Вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 , протоколом огляду предметів від 25 вересня 2013 року у відповідності до якого було вилучено пластикову картку «ПриватБанка та роздруківку розрахунку ,з якою вбачається ,що 15.09.2013 року ОСОБА_12 вніс грошові кошти в готівковій формі в термінал самообслуговування, розташований в ТЦ «Амстор» по вул. Маяковського 1-М м. Краматорська у розмірі 600 грн. на рахунок банківської карти ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , будучи упевненим, що гроші перераховані у якості початкового внеску для оформлення розстрочки на придбання ноутбуку.
Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини що пом`якшують покарання ,обставини вчинення злочину та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем мешкання ,прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі .
Згідно зі ст. 66 КК України суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 повне визнання вини та щире каяття у вчиненому злочині.
Апеляційний суд приймає до уваги те ,що обвинувачений ОСОБА_5 працює на ПП «СІВ» двірником і позитивно характеризується за місцем роботи ,наявність кредитного договору від 12.08.2013 року та стан здоров`я обвинуваченого.
Разом з тим ,суд приймає до уваги заперечення на апеляцію обвинуваченого ОСОБА_5 ,яке подано потерпілим ОСОБА_8 , ,який просить залишити вирок суду без змін ,оскільки обвинувачений до теперішнього часу не відшкодував йому шкоду заподіяну внаслідок вчиненого злочину.
Враховуючи наведене ,апеляційний суд вважає , що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах , передбачених санкціями ч.3ст.185, ч.2 ст.190 КК України.
Апеляційний суд вважає ,що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставах ст.75 КК України ,оскільки виправлення обвинуваченого можливо тільки під час реального відбування покарання.
Враховуючи наведене , апеляційний суд вважає , що апеляція обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню , а вирок суду необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 413, 419 КПК України, суд
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок судді Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2014 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.
Судді: