Номер провадження: 11-сс/785/637/16
Номер справи місцевого суду: 522/7946/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002892, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20:45 години 05 липня 2016 року без визначення розміру застави. Виконані вимоги положень ст.206 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло з 20:00 години до 08:00 години ранку наступної доби.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що в клопотанні слідчого взагалі відсутні посилання на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Вказує про те, що підозра ОСОБА_8 ґрунтується на показах потерпілого, свідків та протоколах пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками. Разом з тим захисник зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 взагалі не впізнав підозрюваного, незважаючи на те, що йому надавались фото ОСОБА_8 . Більш того, згідно протоколу допиту ОСОБА_9 від 20 жовтня 2015 року, потерпілий жодного разу не вказав на ОСОБА_8 та не надав його опис серед осіб, які на думку органу досудового розслідування вчинили на нього напад.

Також сторона захисту стверджує про те, що у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 червня 2016 року, згідно з якими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впізнали підозрюваного ОСОБА_8 , як особу, що приймала участь у подіях 05 червня 2015 року, не визначені безспірні характерні ознаки, за якими свідки могли б впізнати підозрюваного.

Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які слідчий суддя послався, як на підставу застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стверджує, що наявність цих ризиків не підтверджена жодними доказами.

Підозрюваний ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, а обраний йому запобіжний захід є занадто жорстким, оскільки інкримінований злочин він не вчиняв.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість підозри його підзахисного.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами:

-протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 05 та 16 червня 2016 року;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 червня 2016 року;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 05 та 13 червня 2015 року;

-протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20 та 25 жовтня 2015 року;

-іншими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому слід зазначити, що оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності буде здійснена судом під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, передбачена ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлена.

Оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого навмисного злочину проти власності із застосуванням насильства, який був вчинений групою осіб за попередньою змовою і, за який у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 7-ми років, останній, побоюючись суворого покарання, матиме змогу переховуватися від слідства і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснюючи тиск на потерпілого та свідків, а тому обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

За таких обставин більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не забезпечать виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місце його перебування.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкриміновані йому злочин були вчинені із застосуванням насильства.

Разом з тим, положеннями ч.6 ст.206 КПК України встановлено якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

В резолютивній частині оскарженої ухвали слідчий суддя зобов`язав слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні та адміністрацію установи, в якій утримується ОСОБА_8 забезпечити невідкладене виконання проведення судово-медичного обстеження останнього в спеціалізованому медичному закладі.

Проте, під час апеляційного перегляду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник пояснили, що ухвала слідчого судді в цій частині до теперішнього часу виконана не була. Крім того, підозрюваний поскаржився на погане самопочуття, однак відмовився від виклику медичної допомоги.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати слідчого та процесуального керівника у даному кримінальному провадженні невідкладно виконати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року в частині забезпечення проведення судово-медичного обстеження та наданні кваліфікованої медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 206, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20:45 години 05 липня 2016 року без визначення розміру застави залишити без змін.

Зобов`язати слідчого, який проводить досудове розслідування по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0002892 від 05 червня 2015 року та процесуального керівника по даному кримінальному провадженні невідкладно виконати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року в частині забезпечення проведення судово-медичного обстеження та наданні кваліфікованої медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4