Справа № 751/7599/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/208/2016
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003401 від 14 травня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сосниця, Чернігівської області, громадянин України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого в ТОВ «Чернігівська реставраційна майстерня» теслею, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який просить скасувати вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2015 року та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України і призначити покарання у виді: за ч. 1 ст. 309 КК України 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, що є власністю обвинуваченого; за ч. 1 ст. 315 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки обмеження волі. На підставі ст. ст. 70,72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, що є власністю обвинуваченого.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст.309 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст.315 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.317 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно до відбування призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні зобов`язання: періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку постановлено обчислювати з 24 грудня 2015 року.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 14 травня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , використовуючи бензин, таблетки «Флюколд», йод, червоний фосфор та соляну кислоту, шляхом варіння виготовив рідину, яка містить у своєму складі психотропну речовину-амфетамін та прекурсор фенілпропаноламін.

14 травня 2015 року, о 20 год. 07 хв., працівниками міліції під час проведення огляду даної квартири було виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 5 мл з рідиною, масою 0,362 г, та медичний шприц, ємністю 10 мл з рідиною, масою 4,370 г, які згідно висновку експерта № 631 (х) від 20.05.2015р. містять у своєму складі психотропну речовину амфетамін, загальна маса якого становить 0,3438 г, та прекурсор фенілпропаноламін, загальна маса якого становить 0,0271 г, яку ОСОБА_7 зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим Постановою КМ України від 06.05.2000р. №770, зі змінами та доповненнями, амфетамін (таблиця 2, список №2), віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, а фенілпропаноламін (таблиця 4, список №1) віднесено до прекурсорів, стосовно яких встановлені заходи контролю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 14 травня 2015 року, у вечірній час, знаходячись за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , незаконно, безоплатно збув ОСОБА_9 медичний шприц з виготовленою ним рідиною об`ємом близько 2 мл, яка згідно з висновком експерта № 633(х) від 21.05.2015 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та фенілпропаноламін, який віднесено до прекурсорів, та в цей же день незаконно безоплатно збув ОСОБА_10 медичний шприц з виготовленою ним рідиною об`ємом близько 2 мл, яка згідно з висновком експерта № 632 (х) від 20.05.2015 року містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та фенілпропаноламін, який віднесено до прекурсорів .

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим Постановою КМ України від 06.05.2000р. № 770, з послідуючими змінами та доповненнями, амфетамін (таблиця 2, список №2), віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, а фенілпропаноламін (таблиця 4, список №1) віднесено до прекурсорів, стосовно яких встановлені заходи контролю.

14 травня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , маючи умисел на схиляння до вживання психотропної речовини ОСОБА_10 , знаходячись за місцем свого мешкання в кв. АДРЕСА_2 , шляхом пропозиції схилив його вжити рідину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, на що останній погодився.

14 травня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 знаходячись за місцем свого мешкання в кв. АДРЕСА_2 , надав дозвіл ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для незаконного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін в приміщенні вказаної квартири, де останні вжили дану психотропну речовину шляхом внутрішньовенної ін`єкції.

Не заперечуючи фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні ним злочинів, кваліфікацію дій останнього прокурор, вважає вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування незаконним через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винуватого. Сторона обвинувачення вважає, що кілька зазначених судом пом`якшуючих покарання обставин недостатньо для застосування статей 69 та 75 КК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень, пов`язаних з обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, пов`язаних із збутом та схилянням до вживання наркотичного засобу, що становить підвищену суспільну небезпеку. Вказує на формально позитивну характеристику з місця проживання, яка хоча і свідчить про відсутність скарг на його адресу, проте не свідчить про позитивну поведінку обвинуваченого в побуті, адже ОСОБА_7 здійснював протиправні дії саме за місцем свого мешкання. Наголошує, що лише реальне позбавлення волі дозволить досягти тих цілей, які покладені на покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Сторона обвинувачення вважає висновок суду невмотивованим, а застосування ч. 2 ст. 416 КПК України необґрунтованим, оскільки ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12.11.2015 року було задоволено апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, в тому числі з питань мякості покарання.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим та просили залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав повністю та докладно розповідав про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі обвинуваченим не оспорювались і згідно ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

У відповідності з встановленими судом фактичними обставинами подій кримінальних правопорушень правильно застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Колексу, а тому апеляційний суд не має права вдаватись в кваліфікацію дій ОСОБА_7 .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочинів, особу винуватого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має родину та постійну роботу, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме повне визнання своє вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність у обвинуваченого ряда тяжких захворювань, від яких на даний час не можливо досягти повного одужання, та наявність на його утриманні батьків пенсійного віку, які є інвалідами ІІ та ІІІ групи та страждають на тяжкі захворювання, що підтверджується медичними документами, відсутність обставин, що його обтяжують, і обґрунтовано призначив покарання та правильно дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням максимального іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на м`якість покарання, на те, що обвинувачений вчинив чотири кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, пов`язаних із збутом та схилянням до вживання наркотичного засобу, що становить підвищену суспільну небезпеку, і що лише реальне позбавлення волі призведе до його виправлення, не заслуговують на увагу, оскільки оцінивши по справі докази в сукупності, та врахувавши дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, стан його здоровя, обставини, при яких обвинувачений збув психотропні речовини, вид та вагу наркотичного засобу, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

За змістом ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

А тому вказівки сторони обвинувачення на те, що висновок суду є невмотивованим, а застосування ч. 2 ст. 416 КПК України необґрунтованим безпідставні, оскільки в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 12.11.2015 року не зазначено про необхідність посилення покарання та його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі винуватого, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі.

Отже, покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

За таких обставин, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 426 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4