23.02.2016 Справа № 756/1351/16-к
№ 1-кп/756/279/16
№ 756/1351/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И
23 лютого 2016 року
Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0010111 від 22.10.2015 року стосовно обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не працюючого,не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296; ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
22.10.2015 року приблизно о 04-й годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував у громадському місці, а саме: в підземному переході станції метро «Мінська», що в місті Києві. У той момент у нього виник умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , явно демонструючи свою неповагу до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, розбив вітрини торгівельних ларьків № № 9-10, 18-19, 22-23, що знаходяться у вказаному вище переході, чим завдав майнових збитків ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 1175 грн. 40 коп., ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 250 грн. 00 коп. та ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 400 грн. 00 коп.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 з мотивів явної неповаги до суспільства, розкидав по підземному переходу товар, що знаходився під розбитими вітринами торгівельних ларьків, № № 9-10, 18-19, 22-23, тим самим продемонстрував зневажливе ставлення до громадського порядку.
Крім того, 22.10.2015 року приблизно о 04-й годині 00 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував у підземному переході станції метро «Мінська», що в місті Києві, раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: візитниці «Salfeite» вартістю 221 грн. 00 коп., ключника коричневого кольору вартістю 35 грн. 00 коп., гаманця «Benzer» вартістю 350 грн. 00 коп. та гаманця « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вартістю 468 грн. 00 коп., що належить ФОП ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв з підлоги у вищевказаному підземному переході візитницю «Salfeite» вартістю 221 грн. 00 коп., ключник коричневого кольору вартістю 35 грн. 00 коп., гаманець «Benzer» вартістю 350 грн. 00 коп. та гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вартістю 468 грн 00 коп., що належить ФОП ОСОБА_6 .
Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 вибіг з вищевказаного переходу разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ФОП ОСОБА_6 збитків на загальну суму 1074 грн 00 коп.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, покаявся, підтвердивши обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Зокрема, обвинувачений пояснив, що 21.10.2015 р. він посварився зі своєю дівчиною, після чого ввечері з друзями вжив багато спиртного і перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Після цього вночі 22.10.2015 року приблизно о 04-й годині він разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 перебував у підземному переході станції метро «Мінська», де безпричинно розбив вітрини торгівельних ларьків № № 9-10, 18-19, 22-23, що знаходяться у вказаному підземному переході. ОСОБА_8 перешкоджав його хуліганським діям аби зупинити побиття вітрин, проте впоратися з ним не зміг. Розбивши вітрини, він розкидав по підземному переходу товар, що знаходився під розбитими вітринами вказаних ларьків. Крім того, у той же час він, перебуваючи у підземному переході станції метро «Мінська», взяв з підлоги з розкиданого ним товару візитницю, ключник коричневого кольору та два гаманці, після чого вибіг з ними з вищевказаного переходу та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Його товариш ОСОБА_8 не бачив вчиненої ним крадіжки, оскільки в той час спілкувався з охоронцем в протилежній стороні підземного переходу.
ОСОБА_3 показав, що всім потерпілим він повністю відшкодував спричинені ним збитки, проте ніяких розписок про це від них не відбирав, а тому ніяких підтверджуючих документів про відшкодування шкоди суду надати не може.
Обвинувачений стверджує, що він до цього часу не розуміє навіщо вчинив хуліганство та крадіжку, пояснює це лише перебуванням в стані алкогольного сп`яніння
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Крім того, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує і за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості? а злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. При цьому суд у якості пом`якшуючої обставини не враховує добровільне відшкодування завданого збитку, через відсутність належних та допустимих доказів такої обставини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, суд не знаходить. Твердження обвинуваченого про те, що злочини він вчиняв перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на приписи ч. 1 ст. 337 КПК України, оскільки така обтяжуюча обставина, як вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутня у висунутому обвинуваченні відповідно до обвинувального акту.
Крім цього, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, відповідно до яких він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше не судимий, не працює, не одружений.
Призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд спочатку призначає покарання за кожен злочин окремо, після чого визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому суд у будь-якому випадку, враховуючи майновий стан обвинуваченого, позбавлений можливості застосувати до нього таке покарання як штраф, виходячи із того, що ОСОБА_3 не працює і не має доходів; про наявність в нього майна, на яке можливо звернути стягнення, суду не повідомлялося.
Визначивши обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі, суд, врахувавши тяжкість злочинів, особу винного та інші обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази у кримінальному провадженні - візитницю «Salfeite», ключник коричневого кольору, гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які зберігаються у ФОП ОСОБА_6 , слід залишити у його розпорядженні, як власника.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 296 КК України - у виді арешту на строк 4 місяці;
-за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, місця роботи або місця навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази у кримінальному провадженні: візитницю «Salfeite», ключник коричневого кольору, гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які зберігаються у ФОП ОСОБА_6 , залишити у його розпорядженні, як власника.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя