Дата документу 23.02.2016

Провадження № 1-кп/334/120/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за №0004679 від 02.10.15р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, дітей не маючого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 20.02.20108 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст. 115 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:

30.09.2015 року, о 13 годині ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, з 1 під`їзду будинку № 5 по вул.Сакко і Ванцетті таємно викрав поштову скриньку, вартістю 344 гривні, яка належить МКП «Основание», спричинив МКП матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що, дійсно, 30.09.2015 року, по обіді, з 1 під`їзду будинку №5 по вул.Сакко і Ванцетті викрав поштову скриньку, яку здав на металобрухт за 15 гривень. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Цивільний позов не заявлено.

Представник МКП «Основаніє» ОСОБА_5 просить розглянути справу за їх відсутністю, матеріальні збитки відшкодовано.

Винуватість обвинуваченого підтверджується як його визнавальними показами, даними як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, а також іншими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування: протоколом огляду місця події, речовими доказами поштовою скринею на 6 ящиків.

Дії обвинуваченого на досудовому слідстві кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно. Дана кваліфікація не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки, за змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: - передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК; - передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака ; повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Як роз`яснює Пленум Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено

без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято. Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 , є особою раніше засудженою за вчинення злочину проти власності. Але у судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003407 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України направлений у суд 23.09.2015 року - повернуто прокурору. Відповідно до довідки про судимість обвинувачений був засуджений 20.02.20108 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст. 115 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі. Інших судимостей у нього немає. Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст.185 ч.1 як таємне викрадення чужого майна.

Доводи прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 раніше була пред`явлена підозра за ст.185 ч.2 КК України, що є підставою для кваліфікації наступного злочину з такою кваліфікуючою ознакою як повторність, неспроможні, оскільки суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, суд зобов`язаний призначити покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд враховує що скоєне правопорушення відноситься до злочину невеликої тяжкості, тяжких наслідків після якого не настало. Суд також враховує особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня», КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер» не перебуває, раніше був засуджений. У справі наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини. Враховуючи викладені обставини справи, з урахуванням особи винного, суд, вважає, можливим призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Доля речових доказів вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Речовий доказ - поштову скриньку - повернути МКП «Основаніє».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1