Справа № 495/4872/16-к
Ухвала
іменем україни

24 червня 2016 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі одноособово головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

адвоката юридичної особи ОСОБА_6 ,

власника транспортного засобу ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровського клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що 28.03.2016 року до Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , начальника Білгород-Дністровського водоканалу про те, що невстановлені особи вздовж автодороги Одеса - Білгород-Дністровський на ділянці 50-54 км. в смт.Затока, м.Білгород- Дністровський, Одеської області проводяться роботи по укладці поліетиленових труб без дозвільних документів. В ході проведення перевірки по даному кримінальному провадженню, стало відомо, що вищевказані роботи, а саме будівництво водопровідних мереж Сонячного та Лиманського районів смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області проводить підприємство ТОВ «Капекс».
22.06.2016 року до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від громадянина ОСОБА_5 , начальника Білгород-Дністровського водоканалу, про те що 22.06.2016 року в смт.Затока проводиться незаконно будівництво водопровідних мереж Сонячного та Лиманського районів смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області. В наслідок чого дана заява була приєднана до матеріалів кримінального провадження, внесеного 02.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000854 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України та вході огляду місця події стало відомо, що ТОВ «Капекс», не маючи технічних умов, зовсім на протилежній стороні згідно проектної документації, не маючи погодження з Укравтодором, на території охранної зони автодоріг України, займається будівництвом водопровідних мереж Лиманського району смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області.
Внаслідок чого т.в.о слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , під час огляду місця події, було вилучено шість матків труб, діаметром 110мм, довжиною 100 м. кожний, вісім мотків труб діаметром 90 мм., довжиною 100 м. кожний, трактор марки ЕТЦ-165 (МТЗ-82), 1989 року випуску д/н НОМЕР_1 .
В судовому засіданні слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі та накласти арешт на шість матків труб, діаметром 110мм, довжиною 100 м. кожний, вісім мотків труб діаметром 90 мм., довжиною 100 м. кожний, трактор марки ЕТЦ-165 (МТЗ-82), 1989 року випуску д/н НОМЕР_1 .

В судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 клопотання слідчого просив задовольнити.

В судовому засіданні адвокат юридичної особи ТОВ «Капекс» ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно посилаючись на те, що воно є необґрунтованим та недоведеним.
В судовому засіданні власник транспортного засобу ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Слідчий суддя, вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, сторона кримінального провадження яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію порушення).

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, відповідно до якої тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Належних доказів цього слідчим та прокурором не надано.

Згідно зі ст.173 ч.2 КПК України, При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно до ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Приймаючи до уваги той факт, що, слідчим не доведено правових підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти вищезазначений арешт, не доведено необхідність його застосування, не надано належного доказового підтвердження, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту вищезазначеного майна.

При вирішенні питання про задоволення чи відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя враховує, що згідно ст.167 ч.2, 170 КПК України (в редакції 2012 року) арешт може бути накладений лише на те майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим суддею також враховується можливість настання наслідків, розумність та співрозмірність необхідності накладення такого арешту, а саме враховується розумний баланс між забезпеченням інтересів, задля яких застосовується арешт майна, з метою сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності, а також забезпеченням інших інтересів.

Суд не приймає слідчого щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, оскільки він не відповідає вимогам ст.128 КПК України щодо належного відповідача.

Таким чином, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження; враховуючи недоведеність слідчим та прокурором необхідності вищезазначеного арешту, відсутність належних обґрунтованих правових підстав для задоволення клопотання, передбачених ст.ст.167, 170 КПК України; враховуючи наслідки накладення такого арешту майна, що призведе до порушення прав і інтересів інших осіб, що в послідуючому може призвести до невиправних наслідків; враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення вищезазначеного арешту, тому клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 173, 234 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя