АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1532/16 Справа № 191/2552/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Залізногірськ Курської області Російської Федерації, раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджуючись з ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року, просить її скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, оскільки він відбув ? строку покарання, за час перебування у виправній колонії характеризується позитивно, має одне заохочення у виді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, дотримується встановленого порядку у виправній колонії, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на даний час не працевлаштований у зв`язку з наявністю хвороб виразка шлунку та втрата зору правого ока.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, послався на те, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, вину у скоєному визнає, проте не розкаюється, за час перебування у колонії характеризується посередньо, не працевлаштований і бажання працевлаштуватись не висловлює. Окрім того, 30 березня 2016 року, комісією виправної колонії було відмовлено засудженому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як особі, яка не довела свого виправлення по відбуттю ? строку покарання, у зв`язку з чим, на думку суду, засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови суду у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 червня 2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 зараховано у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 20 лютого 2014 року по 26 липня 2014 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
З матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув заяви засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, за період відбування покарання у виправній колонії ОСОБА_6 характеризувався посередньо, має одне заохочення, стягнень не має, на даний час не працевлаштований і бажання працювати не виявляє.
Разом з тим, 30 вересня 2015 року, комісією установи виконання покарань було відмовлено ОСОБА_6 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, на підставі ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Беручи до уваги відомості про особу ОСОБА_6 , та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом України, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4