Провадження № 1-кп/742/151/16
Єдиний унікальний № 742/546/16-к

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Прилуки, мешканеця АДРЕСА_1 , українеця, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимий:
-10.10.2000 року Прилуцьким районним судом за ст. ст. 81 ч. 3, 140 ч. 2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна,
-25.09.2002 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 3, 69, 71 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 17.10.2003 року Козелецьким районним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 15 ч. 2, 186 ч. 2, 186 ч. 2, 289 ч. 2, 289 ч. 3, 69, 357 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
-21.11.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. ст. 391, 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;
-24.11.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
-24.12.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185,395 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5 ,
В С Т А Н В И В :
В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст..291 КПК, а саме в обставинах які встановлені прокурором за звинуваченням ОСОБА_3 за ст..395 КК України не зазначено мети з якою останній залишив місце прожвання, хоча його дії кваліфікуються , як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно п. 13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Частиною 1 ст. 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб предявлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
З аналізу вказаних норм випливає, що обвинуваченому повинно бути предявлено конкретне обвинувачення, оскільки особа має право знати, в чому вона обвинувачується і вправі захищатися від предявленого обвинувачення, яке повинно бути викладене у обвинувальному акті.
Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України обвинувачення, із врахуванням положень ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.
Таким чином, формулюючи обвинувачення орган досудового розслідування зобов`язаний був сформулювати твердження про вчинення злочину (кримінального правопорушення) ОСОБА_3 , а це перш за все зазначити подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету вчинення, проте вказаних вимог закону орган досудового розслідування не виконав.
А саме, виходячи із закріпленої у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України послідовності викладу в обвинувальному акті необхідних відомостей, обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, однак взагалі не містить формулювання конкретного обвинувачення.
Крім того, ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими .
Диспозицією статті 395 КК України передбачає відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду з спеціальною метою ухилення від адміністративного нагляду.
Як вбачається з обвинувального акту, викладаючи обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, орган досудового розслідування не зазначив мети з якою обвинувачений залишив місце свого проживання, хоча дана обставина підлягає доказуванню і повинна бути відображена в викладі обставин скоєння злочину та в формулюванні обвинувачення так як дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.395 КК , як порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
При цьому, при викладенні обставин злочину повинні бути зазначені чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією, що обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати, від якого обвинувачення захищатись, і з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.
Таким чином, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 не сформульоване конкретне обвинувачення, а отже обвинувальний акт не відповідає вимогам с.291 КПК України, що порушує права обвинуваченого на захист, перешкоджає суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.
Вказаний недолік фактично унеможливлює здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення (твердження про вчинення особою діяння, передбаченого КК України, висунуте в порядку, передбаченому КПК України), і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів суперечить засадам кримінального провадження, визначеним ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків, які порушують право на захист обвинуваченого.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291,314 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України, суд, -
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів терміном до 04 жовтня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1