Справа № 645/2912/14-к
Провадження № 1-кп/645/23/16
УХВАЛА
Іменем України
27 вересня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307,ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 04 серпня 2016 року строк запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено до 02 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України, на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_2 просив продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою, посилаючись на те що, ОСОБА_3 обвинувачується у кримінальних правопорушеннях, які вчинив у різних районах м. Харкова, ряд злочинів, які йому інкримінуються є тяжкими. Крім того, ухвалою суду раніше ОСОБА_3 вже було звільнено з-під варти під заставу, але перебуваючи на волі він вчинив нові злочини. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки прокурор вважав за необхідне продовжити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просила змінити обвинувачену запобіжний захід, на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, враховуючи, що прокурором не надано доказів, на підтвердження ризиків, передбачених КПК України.

ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307,ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також, суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки в подальшому, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою запобігання тиску на свідків, які не були допитані судом, в зв`язку із чим приходить до висновку, що менш суворий вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може бути застосований до обвинуваченого.
Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 02 жовтня 2016 року, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження його тримання під вартою.
Таким чином, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити на строк, який не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 25 листопада 2016 року.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1