Справа № 214/9165/15-к
1-кс/214/13/16
У Х В А Л А
іменем України

14 січня 2016 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 в якій просить суд скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0003172.

В обґрунтування своєї скарги вказує на те що, слідчий СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 постановою від 24.11.2015 р. закрив кримінальне провадження №0003172 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Кримінальне провадження було відкрито 06 листопада 2015 року за результатами розгляду слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг скарги на бездіяльність слідчого. Зі змістом постанови про закриття кримінального провадження вона була ознайомлена 08 грудня 2015 року, коли вона була їй вручена слідчим. Потерпіла по справі не отримала дану постанову до сьогоднішнього дня, хоча зі слів слідчого вона була її направлена поштою.

У відповідності до вимог ст. 304 ч.1 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, зчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Вказану постанову вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Це підтверджується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження із посиланням на відсутність в діях ОСОБА_6 ,- складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КК України. Слідчий у резолютивній частині постанови послався на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закон, який би визначав поняття і склад кримінального правопорушення, не прийнятий. А отже під складом кримінального правопорушення у п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слід розуміти склад злочину. У теорії кримінального права склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Слідчий у мотивувальній частині постанови вказує на те, що в діях гр. ОСОБА_6 не міститься ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, а саме «злісності».

Субєктивна сторона злочинного діяння, передбаченого ст.164 КК України характеризується прямим умислом, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК). Під ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Слідчим не було з"ясовано час, з якого особа почала ухилятися від сплати аліментів; спосіб життя, який вона вела протягом цього часу; наявність тимчасових грошових доходів; чи зверталась особа, яка має сплачувати аліменти, у центр зайнятості населення, коли тимчасово була безробітною. Іншими обставинами, що підлягають з`ясуванню, можуть бути й такі: чи має особа підсобне господарство; чи надавала вона іншу (не грошову) допомогу на утримання дитини (наприклад, продукти харчування); чим підтверджується перерахування начеб-то коштів на картковий рахунок потерпілої, не з`ясовано, яким чином, особа, що не працює, утримує матір, що страждає на онкологічне захворювання. При цьому слідчим ігнорується та обставина, що дії боржника по несплаті аліментів носять тривалий і систематичний характер, а саме: неодноразові звернення потерпілої до правоохоронних органів з цього приводу, притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України у 2012 році. Саме ці ознаки характеризують діяння як злісні та охоплюють усі способи ухилення. Ігнорується слідчим і та обставина, що загальний борг особи по аліментам становить на 01.09.2015 року, коли потерпіла звернулася з заявою про відкриття кримінального провадження, становив 31 645 гривен 89 коп., як і не врахував ту обставину, що злочин, передбачений ст.164 КК України, визнається закінченим з моменту, коли зазначене у цій статті ухилення набуло злісного характеру. Та обставина, що боржник сплатив незначну частину боргу після того, як був повідомлений про відкриття кримінального провадження і виклику його до слідчого, свідчить про те, що він має фінансову можливість надати утримання своїй дитині і підтверджує, що ухилення від сплати аліментів є злісним.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вважаю, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні №0003172. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Слідчий допустив порушення процесуальних норм, не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також усіх необхідних процесуальних дій.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримала, та пояснила, що вважає постанову слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0003172 щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального Кодексу України незаконною, просить її скасувати, так як слідчим не було проведено усіх слідчих дій, та всебічно не були встановлені усі обставини.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0003172 щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального Кодексу України.

Слідча ОСОБА_5 заперечує проти скасування постанови від 24.11.2015 року, вважає, що вона винесена законно, так як усі слідчі дії були проведені та встановлені усі факти.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішенні слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За результатами розслідування кримінальне провадження №0003172 слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України ОСОБА_5 за ст. 164 ч.1 КК України відносно ОСОБА_6 закрито у зв,язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що оскаржувана постанова винесена 24.11.2015 року слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України ОСОБА_5 підлягає скасуванню, в зв,язку з тим, що, під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_5 не проведені в повному обсязі усі слідчі дії, а саме не було повно та всебічно з`ясовано усі обставини справи, не з`ясовано повністю особу відносно якого відкрито кримінальне провадження, його майновий стан.

При таких обставинах, суд вважає, що скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, та скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0003172 щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального Кодексу України.

На підставі викладено, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.303,304,306,307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0003172 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1