Справа № 367/7302/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/500/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

заявника : ОСОБА_7 ,

представника заявника: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2016 року, якою клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області про арешт майна задоволено та накладено арешт на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження,

В С Т А Н О В И Л А:

28 вересня 2016 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юриста 3 класу ОСОБА_6 про накладення арешту на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Клопотання мотивоване необхідністю збереження речових доказів, а саме з метою досягнення завдань арешту майна, пов`язаних з запобіганням його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування та відчуження.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2016 року зазначене клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що підставою необхідності арешту вказаного в клопотанні майна, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України являється те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Ірпінського відділу прокуратури Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна відмовити. Вимоги обґрунтовує тим, що постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно апелянта, суд першої інстанції не врахував жодного доказу, які долучалися до матеріалів справи стороною апелянта. Зокрема, не було враховано акт за №1843 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, Апелянт зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами провадження він виявив відсутність другої сторінки вказаного акту в матеріалах справи, хоча в судовому засіданні акт долучався в повному обсязі, оглядався слідчим суддею та прокурором. На думку апелянта, судом не надано належної оцінки договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року та свідоцтву про право власності від 21 грудня 2015 року, згідно яких земельна ділянка, на якій проводилися роботи за допомогою вилученого майна, є приватною власністю. Апелянт вказує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1 , є державною власністю або знаходиться під арештом. Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що в судовому засіданні 07 жовтня 2016 року представником апелянта було заявлено клопотання про допит у якості свідка власника земельної ділянки ОСОБА_10 , проте рішення по даному клопотанню прийнято не було, в оскаржуваній ухвалі воно не згадується. Під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, або може підлягати спеціальній конфіскації, не встановлено ризиків його знищення, приховання та не наведено відповідних доказі щодо цього; не було зазначено, які слідчі дії необхідно провести стосовно вилученого майна. Окрім того, апелянт вказує, що постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, судом не було враховано документів, які долучалися до матеріалів справи в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, заявника, його представника та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині 1 вказаної статті.

З постанови прокурора про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 28 вересня 2016 року вбачається, що екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та постановлено направити його для зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області /а.п. 32/.

Відповідно до клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , метою накладення арешту на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 є, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, збереження речових доказів /а.п.2/.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2016 року накладено арешт на екскаватор-навантажувач марки JCB 4СХ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Проте, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний спосіб забезпечення не є належним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна, зокрема, перешкоджає його підприємницькій діяльності.
Таким чином, аргументи апелянта в частині допущених під час розгляду клопотання прокурора при арешті майна його прав, є слушними.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора слід задовольнити частково та накласти арешт на екскаватор навантажувач шляхом заборони його відчуження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2016 року, якою клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області про арешт майна задоволено та накладено арешт на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури в Київській області про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на екскаватор-навантажувач марки JCB 4CX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 шляхом заборони його відчуження.

Передати зазначений екскаватор навантажувач на зберігання ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І

____________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4