Справа № 495/4034/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000807 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузинове, Іванківського району, Одеської області, громадянина України, освіта середньо спеціальна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 125 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 27.03.2016 року приблизно о 04.00 годині, точний час встановити не представилось можливим, перебуваючи біля автомобіля марки Форд Транзит реєстраційний номер НОМЕР_1 1982 року випуску, що належить потерпілому ОСОБА_5 , який знаходився на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин до свого знайомого - потерпілого ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді трьох ударів кулаком в область обличчя, від чого останній втратив свідомість.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22.04.2016 року № 79 у потерпілого ОСОБА_5 встановлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців та садин, що у відповідності до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом потерпілого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, які характеризують його особистість та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 27.03.2016 року о 01.00 годині вночі йому зателефонував батько та повідомив, що в будинку матері по АДРЕСА_2 побили його брата ОСОБА_6 . Після чого він на мопеді приїхав із села Маразліївка до села Монаші, зайшов у двір матері та побачив, що потерпілий відпочивав в автомобілі Форд Транзит. Він постукав у вікно автомобіля до потерпілого та запитав, з якої причини побили його брата, на що потерпілий почав дряпатись та виражатись нецензурною лайкою на його адресу, а після чого потерпілий відкрив двері автомобіля і несподівано для нього вдарив його в область живота ногою. Він, в свою чергу, лівою рукою наніс 2-3 удари в область обличчя потерпілому. Вважає, що потерпілий його спровокував на бійку. З приводу того, що потерпілий першим наніс йому тілесне ушкодження він до правоохоронних органів не звертався У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав в межах доведеності в суді.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 26.03.2016 року він з дружиною знаходився в гостях у ОСОБА_7 в селі Монаші, Білгород-Дністровського району. Одеської області. До будинку ОСОБА_7 прийшла ОСОБА_8 мати обвинуваченого та повідомила, що її б`є син ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_10 попросила, щоб вони пішли до неї додому, оскільки боїться сина. Прийшовши до неї додому, ОСОБА_11 знову почав бити ОСОБА_12 .. Він, в свою чергу, розборонив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Після чого були викликані співробітники поліції. Вночі він пішов до туалету та вирішив завести автомобіль, але дружина попросила його заглушити автомобіль. Через декілька хвилин від відкрив двері зі сторони водія та повернувшись, відчув удар в обличчя, в результаті чого він втратив свідомість. Через деякий час він почув слова обвинуваченого: «Для чого ти викликав поліцію». Від удару обвинуваченого ОСОБА_3 він отримав струс мозку, травматичний вивих зуба, синці під очима та перебував на лікуванні на протязі 8 днів. Витратив на лікування грошові кошти у розмірі 1511,26 грн., також на протезування зуба необхідно 2113,95 грн. Моральну шкоду він обґрунтовує тим, що він переніс стрес, у нього порушився сон, постійно болить голова. Він уточнив цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду у сумі 3625,11 грн. та 30000 грн. компенсацію моральної шкоди. Просив не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.2 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимого, має постійне місце реєстрації та проживання, у скоєному щиро розкаявся, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також враховується думка потерпілого щодо призначення не суворого покарання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого майнову шкоду у розмірі 3625, 21 грн., в задоволенні інших позовних вимог майнової шкоди відмовити у зв`язку із ненаданням потерпілим відповідних доказів в обґрунтування позовних вимог. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди у сумі 7000 грн., оскільки доводи, наведені потерпілим в судовому засіданні заподіяння йому моральної шкоди знайшли своє підтвердження. У задоволенні решти стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого майнову шкоду у розмірі 3625, 21 грн., в задоволенні інших позовних вимог майнової шкоди відмовити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди у сумі 7000 грн., в задоволенні решти стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ