Справа № 359/6489/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/28/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 40 21.03.2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

при секретарях: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 20.11.2012 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина Сполучених штатів Америки, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше судимого: вироком Бориспільського міського суду від 20 листопада 2002 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2003 року, за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.15 ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього його особистого майна та наркотичних засобів, проживаючого в США у штаті Меріленд в АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна; за ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше неодноразово судимого: вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 7 квітня 1999 року за ч.3 ст.81 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки з відстроченням виконання вироку суду на 2 роки; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2002 року за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2007 року за ст.395 КК України до штрафу в розмірі 510 гривень, проживаючого по АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна; за ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_3 ,
засуджено за ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна та виправдано за ч.3 ст.305 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Києва, росіянку, громадянку України, з повною середньою спеціальною освітою, працювала в Інституті фтізіатрії та пульмонології ім. Яновського на посаді прибиральниці, незаміжнюї, раніше не судиму, проживаючу в АДРЕСА_4 ,
засуджено за ч.3 ст.305 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього її особистого майна; за ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення з конфіскацією всього її особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього її особистого майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі по 16890 гривень 14 копійок з кожного.

Вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду, протягом 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою в Київському слідчому ізоляторі, за допомогою мобільного зв`язку спілкувались з ОСОБА_20 та розробили з ним єдиний план злочинної діяльності, спрямований на контрабанду героїну з Таджикистану для збуту його в Україні. Згідно з цим планом ОСОБА_20 зобов`язався придбати наркотичний засіб в Таджикистані та забезпечити ввезення його в Україну. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язались забезпечити збут героїну в Україні та передачу грошових коштів, отриманих від його продажу.

На території Таджикистану ОСОБА_20 придбав наркотичний засіб. Для того, щоб приховати його від митного контролю, він розчинив героїн та просякнув ним 4 фрагменти картонного паперу. 1 фрагмент картонного паперу він прикріпив до зворотної сторони настільної гри, інший фрагмент картонного паперу вшив у дно дорожньої сумки, а решту 2 фрагменти картонного паперу прикріпив до зворотної сторони 2 кольорових малюнків. Для того, щоб виконати обов`язок по ввезенню наркотичного засобу в Україну, ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_8 прилетіти до нього в гості у м. Душанбе.

В грудні 2011 року обвинувачена, нічого не підозрюючи, прилетіла в Таджикистан та протягом тижня відпочивала в м. Душанбе. Перед вилітом ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_8 за винагороду ввезти героїн в Україну, передавати наркотичний засіб вказаним ним особам, приймати від них грошові кошти за збутий героїн та надсилати їх ОСОБА_20 за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union». Обвинувачена перебувала в тяжкому матеріаль-ному становищі, тому погодилась на цю пропозицію.

Хазрат ОСОБА_21 передав ОСОБА_8 настільну гру, до зворотньої сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном; дорожню сумку, в дно якої був вшитий фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичними засобом; та 2 кольорових малюнки, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. У такий спосіб обвинувачена незаконно придбала наркотичний засіб.

В грудні 2011 року у ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_8 , приховавши героїн від митного контролю, перемістила його через митний кордон України. Після цього вона незаконно перевезла наркотичний засіб в свою квартиру АДРЕСА_5 та стала незаконно зберігати його в цій квартирі.

В тому ж місяці ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_8 та наказав їй передати невстановленій особі 2 кольорових малюнки, до зворотної частини яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. Обвинувачена домовилась зустрітись з невстановленою особою на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві. Невстановлена особа під`їхала на обумовлене місце зустрічі на автомобілі. ОСОБА_8 підійшла до автомобіля та поклала на переднє пасажирське сидіння згорток з 2 кольоровими малюнками, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті наркотичним засобом. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут героїну.

В лютому 2012 року ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_8 та наказав їй передати ОСОБА_22 фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом, який був вшитий в дно дорожньої сумки. Обвинувачена домовилась зустрітись з ним на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві.

13 лютого 2012 року ОСОБА_22 під`їхав на обумовлене місце зустрічі на автомобілі. ОСОБА_8 підійшла до автомобіля та поклала на переднє пасажирське сидіння згорток з фрагментом картонного паперу, просякнутим героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу.

15 лютого 2012 року ОСОБА_22 був затриманий. В його автомобілі була виявлена речовина світло-коричневого кольору, в складі якої містився героїн масою 232,43 грама, 6-моноацетилморфін масою 132,92 грама та ацетилкодеїн масою 24,23 грама.

На початку червня 2012 року ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_8 та наказав їй розділити настільну гру на 4 частини та передати невстановленій особі 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом. Обвинувачена домовилась зустрітись з невстановленою особою в підземному переході, що розташовується на перетині проспекту Комарова та бульв. І. Лепсе в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі ОСОБА_8 передала невстановленій особі 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу.

В тому ж місяці ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_8 та наказав їй передати ОСОБА_9 інші 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. Для виконання єдиного плану злочинної діяльності, спрямованого на збуту наркотичного засобу, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 та наказав йому зустрітись з обвинуваченою і забрати у неї річ, просякнуту героїном. ОСОБА_9 перебував у тяжкому матеріальному становищі, тому він погодився з цією пропозицією. ОСОБА_8 домовилась зустрітись з ним поряд з автобусною зупинкою, розташованою на Севастопольській площі в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі обвинувачена передала ОСОБА_9 інші 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу, а ОСОБА_9 незаконно придбав його.

Після цього ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 перевезти отриману ним річ в безпечне місце, виварити з неї героїн та здійснювати збут наркотичного засобу вказаним ним особам. У виконання цього наказу ОСОБА_9 незаконно перевіз частину настільної гри, отриманої від ОСОБА_8 , в с. Калашники Полтавської області, де у своєму будинку, дотримуючись інструкцій ОСОБА_7 , виварив з неї героїн та розфасував його в поліетиленові пакети. Після цього ОСОБА_9 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , здійснював збут наркотичного засобу невстановленим особам.

Протягом липня 2012 року ОСОБА_20 неодноразово телефонував ОСОБА_8 та наказував їй зустрічатись з ОСОБА_9 та іншими особами для того, щоб вони передали їй грошові кошти, отримані від продажу героїну. Зокрема, на літньому майданчику кафе «Макдональдс», що розташовується в м. Києві неподалік від станції метро «Петрівка», ОСОБА_9 двічі зустрічався з ОСОБА_8 та передавав їй грошові кошти: вперше 3000 гривень, вдруге 6000 гривень. На зупинці маршрутного таксі, що розташовується в м. Києві на Ленінградській площі, ОСОБА_23 передала обвинуваченій грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Крім того, поряд з будинком, що розташовується по вул. Алма-Атинській, 54 в м. Києві, ОСОБА_24 передала ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 20000 гривень. Після цього обвинувачена за допомогою системи банківських між-народних переказів «Western Union» відправила отримані грошові кошти за реквізитами, вказаними ОСОБА_20 .

В липні 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи діяти за обумовленим раніше планом злочинної діяльності, запропонували ОСОБА_20 придбати наркотичний засіб в Таджикистані та забезпечити ввезення його в Україну. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язались забезпечити збут героїну в Україні та передачу грошових коштів, отриманих від його збуту. На території Таджикистану ОСОБА_20 придбав наркотичний засіб. Для того, щоб приховати його від митного контролю, він розчинив героїн та просякнув ним 4 фрагменти картонного паперу. 1 фрагмент картонного паперу він прикріпив до зворотної сторони настільної гри, інший фрагмент картонного паперу вшив у дно дорожньої сумки, а решту 2 фрагменти картонного паперу прикріпив до зворотної сторони 2 кольорових малюнків. Для того, щоб виконати обов`язок по ввезенню наркотичного засобу в Україну, ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_8 прилетіти в м. Душанбе.

26 вересня 2012 року обвинувачена прилетіла в Таджикистан та протягом тижня перебувала в м. Душанбе. 3 жовтня 2012 року перед вилітом ОСОБА_20 вдруге запропонував ОСОБА_8 за винагороду продовжити ввозити героїн в Україну, передавати наркотичний засіб вказаним ним особам, приймати від них грошові кошти за збутий героїн та надсилати їх Хазрату Нісару Бахта-вару Хану за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union». Обвинувачена перебувала в тяжкому матеріальному становищі, тому вона погодилась з цією пропозицією. Хазрат ОСОБА_21 передав ОСОБА_8 настільну гру, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном; дорожню сумку, в дно якої був вшитий фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом; та 2 кольорових малюнки, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. У такий спосіб обвинувачена незаконно придбала наркотичний засіб.

3 жовтня 2012 року приблизно об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_8 прилетіла в Україну рейсом № 221 сполученням «Душанбе Київ». Вона перетнула митний кордон України. Однак в зоні ретельного огляду багажу та ручної поклажі терміналу «F» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в дорожній сумці з багажною біркою, оформленою на ім`я обвинуваченої, під її особистими речами була виявлена настільна гра, зі зворотної сторони якої клейкою паперовою стрічкою був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 56 см. на 48,5 см. вагою 1,6 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. На дні дорожньої сумки був виявлений ще один фрагмент картонного паперу прямокутної форми розміром 26,5 см. на 46 см. вагою 0,8 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. В пакунку з картону коричневого кольору розміром 70 см. на 50 см. був виявлений кольоровий малюнок із зображенням лебедів, зі зворотного боку якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 60 см. на 40 см. вагою 1,6 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. В цьому ж пакунку був виявлений кольоровий малюнок з голографічним зображенням річки, зі зворотного боку якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 60 см. на 40 см. вагою 2 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. Згідно з висновком експерта №13/5 від 29 січ-ня 2013 року героїн відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, його загальна маса в фрагментах картонного паперу, вилучених у ОСОБА_8 , склала 861,1025 грама.

На підставі постанови про проведення контрольованого постачання від 3 жовтня 2012 року речі, виявлені у обвинуваченої, були замінені на інші речі такого ж кольору та ваги. Цей захід здійснювався з метою виявлення одержувача героїну. 3 жовтня 2012 року ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_8 та наказав їй передати ОСОБА_9 настільну гру, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом. В ніч з 3 на 4 жовтня 2012 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 та наказав йому зустрітись з обвинуваченою і забрати у неї речі, просякнуті героїном. ОСОБА_8 домовилась зустрітись з ОСОБА_9 поряд з будинком по вул. Каблукова, 15 в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі обвинувачена передала ОСОБА_9 багажний поліетиленовий пакет з ненаркотичними предметами, які були напередодні замінені та вручені їй на підставі постанови про проведення контрольованого постачання. Після цього співробітники СБУ затримали ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив вирок щодо нього скасувати та ухвалити новий виправдувальний. В обґрунтування своїх вимог стверджував, що справа проти нього сфабрикована працівниками Генеральної прокуратури України та СБУ, обвинувачення проти нього ґрунтується виключно на припущеннях, а в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б підтверджували його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначив, що судове слідство проводилось з явним обвинувальним ухилом, що є неприпустимим. На думку ОСОБА_6 , суд свідомо спотворив покази свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , вирвавши їх із контексту, зокрема, суддя зазначив, що ці свідки підтвердили факт вилучення мобільного телефону у камері №197, проте вони у своїх показах також зазначали, телефон ними не вилучався і хто це зробив, їм невідомо. Крім цього, суд у вироку зазначив, що обшук у камері №197 проводився 04 жовтня 2012 року, проте насправді він був проведений 05 жовтня 2012 року, а акти про вилучення телефону Nokia 1100 були складені за день до проведення обшуку. Також, обвинувачений ОСОБА_6 звертав увагу колегії суддів на те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, відмовивши у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_28 в судове засідання. Зазначив, що покази даного свідка нічим не підтверджені та не ґрунтуються на матеріалах справи. Апелянт також вказував, що в порушення вимог ст.95 КПК України, суд першої інстанції поклав в основу вироку інформацію, отриману під час досудового слідства, а не судового, а також, що в порушення вимог ст.62 Конституції України вирок ґрунтується лише на здогадках та припущеннях.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність вироку та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вирок ґрунтується лише на припущеннях, а конспіративні розмови, на які у своєму вироку посилається суд, не є допустимими доказами та не можуть доводити його вину. Звертав увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова апеляційного суду про дозвіл на прослуховування мобільного зв`язку. Також стверджував, що матеріалами справи не доведений той факт, що вилучений в камері № 156 мобільний телефон належить особисто апелянту та як саме він потрапив до камери. На його думку, фоноскопічна експертиза проводилась незаконно, оскільки слідчий ОСОБА_29 повідомив експертам про те, що нібито голоси належать ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Обвинувачений вказував, що суд дав неповну оцінку наявним у справі доказам, зокрема взяв до уваги покази свідків з досудового слідства, на яких фабрикується справа, та проігнорував ті, з яких доводиться його невинуватість. Також суд першої інстанції порушив його право на захист, зокрема відмовив у виклику в судове засідання свідка ОСОБА_28 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що всупереч вимог кримінального процесуального закону, судом було відмовлено у задоволенні його клопотань про виклик свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_28 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , не були розглянуті клопотання щодо неправомірних дій слідчих та працівників СБУ, порушено права на захист. Стверджував, що свідки ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 дали покази, які вказують на його непричетність до інкримінованих злочинів, проте суд не взяв їх до уваги. Крім того, покази, які ОСОБА_41 дала 07 листопада 2013 року в судовому засіданні не відповідають тим, які викладені у вироку, про що свідчить відповідний аудіо запис. Також свідок ОСОБА_44 у своїх показах постійно плуталась, вони не збігаються із тими, які вона давала під час досудового слідства. На думку ОСОБА_9 слідчий не міг виступати свідком та надавати покази. Також, апелянт вказував на те, що його покази та покази ОСОБА_8 були надані під фізичним і психологічним тиском працівників правоохоронних органів, а тому не могли бути покладені в основу вироку. Вважав, що досудовим та судовим слідством не доведено його вини, а пред`явлене обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Так, слідчим були спотворені протоколи допиту свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , які в судовому засіданні повідомили, що таких показів на досудовому слідстві вони не надавали. Крім того, явка з повинною не містить підпису а протокол обшуку за його місцем реєстрації не відповідає фактичним обставинам справи, також висновок експерта від 15 квітня 2013 року є незаконним. Стверджував, що судом невірно кваліфіковані його дії, через малозначність вони не становлять великої суспільної небезпечності, а також на те, що не враховані пом`якшуючі обставини наявність на утриманні неповнолітньої дитини та батька учасника ліквідації ЧАЕС, позитивні характеристики, відсутність судимостей.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначив, що справа проти нього сфальсифікована, у кримінальному провадженні відсутні докази того, що ОСОБА_46 давав йому вказівки стосовно випарювання, розфасування та розповсюдження наркотичних засобів, також не було зафіксовано жодної розмови з ОСОБА_8 в якій би вони домовлялись про зустріч, ні з ким із обвинувачених він не взагалі не спілкувався, на місці злочину був випадково. Також у томі № 3 відсутні сторінки № 3,7, 39, 42, 74-75, 76-77, 80-81, 97-102, 115-118, 119-120, 255, томі № 4 відсутні сторінки № 28, 39-41, 50, 61, 91, 101, 112-113, 175, 190, 214, томі № 6 відсутні сторінки № 127, 130, 133, 169-176, 220, 241, томі № 8 відсутні сторінки № 37-58. Вказував, що висновок експерта № 242/5 від 28.02.2013 не відповідає дійсності, оскільки він не торкався замінених речей, а тримався лише за ручки пакету, на які спецречовина не наносилась. Протокол огляду місця події під час затримання не відповідає фактичним обставинам, оскільки таких показів він насправді не давав. Крім того, у справі відсутні протоколи обшуку та вилучення речей у ОСОБА_47 . Зазначив також, що під час обшуку йому було підкинуто аркуш паперу з написом «21:00 Урловская 3б, кв. 40», поняті не були присутні під час забору проб повітря. Повідомив, що неодноразово звертався із скаргами на дії і бездіяльність слідчого і прокурора щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску з метою дачі визнавальних показів. Звертає увагу на те, що були порушені строки з затримання до обрання йому запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового слідства, просила вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно неї. Стверджувала, що досудовим та судовим слідством не доведено її вини, а пред`явлене обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Крім того судом порушено її право на захист та незаконно відхилено клопотання учасників судового провадження про допит свідків, дослідження доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Апелянт звертала увагу колегії суддів на те, що у вироку суд незаконно послався на явку з повинною та ті показання, які були надані під час досудового слідства, оскільки вони були надані під психологічним тиском працівників правоохоронних органів та під час судового розгляду вона повністю від них відмовилась.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 , вказуючи на незаконність та необґрунтованість вироку, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність досудового та судового слідства, просив вирок скасувати та ухвалити щодо його підзахисного виправдувальний вирок. Зокрема, зазначив про те, що твердження суду про єдиний злочинний план співучасників матеріалами справи не підтверджене та жоден доказ по справі не доводить причетність ОСОБА_6 до організації інкримінованих йому злочинів. Стверджував, що в основу доказів винуватості його підзахисного судом покладені докази, які зазначені в обвинувальному акті, а не ті, які здобуті в судовому засіданні. Також судом першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема відхилено клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_49 . Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що фоноскопічні експертизи проведені з грубим порушенням вимог КПК України, проте клопотання захисника про визнання вказаного доказу недопустимим було відхилено та взагалі не надано жодної оцінки цьому факту у вироку. Апелянт звертав увагу на те, що судом не досліджувались законність підстав зняття інформації з каналів зв`язку правоохоронними органами. Також, мобільні телефони та пластикові картки, про які судом вирішено питання в резолютивній частині вироку, безпосередньо у судовому засіданні взагалі не досліджувались, що на його думку є порушенням норм КПК.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 у своїй апеляції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення кримінального процесуального закону України та права на захист його підзахисної, просив вирок скасувати та ухвалити новий виправдувальний. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що обвинувачення відносно ОСОБА_8 ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Стверджував, що суд першої інстанції не перевірив покази свідка ОСОБА_22 шляхом допиту старшого оперуповноваженого ОСОБА_28 та старшого слідчого ОСОБА_50 . Також, суд першої інстанції, порушуючи вимоги ст.23 КПК України, поклав в основу вироку покази, надані ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 10 квітня 2013 року та протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2013 року, проте під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_24 вона не знає, а свідчення, надані нею при проведенні слідчих дій були надані під тиском працівників Служби безпеки України. Також у судовому засіданні ОСОБА_8 показала, що вона не знала про те, що ввозить на територію України наркотичні засоби, однак суд, незважаючи на це, поклав в основу вироку її явку з повинною від 04 жовтня 2012 року, яка була написана під тиском працівників СБУ. Крім того, в основу вироку покладені докази, які є неналежними та недопустимими, зокрема протокол огляду інформації від 14 квітня 2013 року та CD-диски з записами цих телефонних розмов, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що голос на звукозаписі належить ОСОБА_20 . На думку апелянта, висновки експерта № 4/4 від 24 квітня 2013 року та №13/4 від 26квітня 2013 року є недопустимими доказами, оскільки вони виконані з порушенням вимог ст.245 КПК України та п.20.4 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (в ред. №1950 від 26.12.2012). Також, суд не дослідив незаконність утримання ОСОБА_8 в період часу з 03.10.2012 по 04.10.2012 та здобуття доказів вини останньої внаслідок істотного порушення її прав і свобод.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які підтримали апеляційні скарги своїх підзахисних, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу . Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування і судове провадження у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Як вбачається із вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305 КК України, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України та виправдання його за ч.3 ст.307 КК України, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, та які суд оцінив у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 3 жовтня 2012 року (а.с.50-53,т.3), з якого вбачається, що в зоні ретельного огляду багажу та ручної поклажі терміналу «F» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у ОСОБА_8 була виявлена дорожня сумка, пакунок з картону та жіноча сумочка. На дні дорожньої сумки під особистими речами обвинуваченої була виявлена настільна гра, до зворотної сторони якої клейкою паперовою стрічкою був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономото-графічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. Крім того, в дно цієї дорожньої сумки був вшитий фрагмент картонного паперу прямокутної форми, просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. В пакунку з картону був виявлений кольоровий малюнок з зображенням лебедів, зі зворотної сторони якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної сис-теми «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. В цьому ж пакунку був виявлений ще один кольоровий малюнок з голографічним зображенням річки, зі зворотної сторони якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. ОСОБА_8 повідомила про те, що під час її перебування в Таджикистані ці речі передав їй чоловік на ім`я ОСОБА_51 . Він попросив обвинувачену зустрітись в м. Києві з вказаними ним особами та передати їм ці речі; явками ОСОБА_8 з повинною від 3 жовтня 2012 року (а.с.66-67, т.3) та від 4 жовтня 2012 року (а.с.1-4 т.4), відповідно до яких ОСОБА_8 детально повідомила обставини за яких погодилась за винагороду ввезти в Україну заборонені предмети та передати їх вказаному ОСОБА_52 чоловіку; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 10 квітня 2013 року (а.с.156-174, т.4), з якого вбачаються детально викладені нею обставини за яких вона у грудні 2011 року ввезла на територію України предмети, просякнуті героїном, та зберігала їх за місцем свого проживання, та у цьому ж місяці, діючи за вказівкою чоловіка на ім`я ОСОБА_51 , зустрілась із невстановленою особою на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві та передала згорток з 2 малюнками, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті наркотичним засобом, поклавши їх на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Також, у лютому 2012 року, діючи за вказівкою ОСОБА_53 , обвинувачена домовилась зустрітись з іншим чоловіком на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві та передала йому згорток з фрагментом картонного паперу, просякнутим героїном, який був вшитий в дно дорожньої сумки, поклавши його на переднє пасажирське сидіння автомобіля. На початку червня 2012 року, діючи за вказівкою ОСОБА_53 , вона домовилась зустрітись з невстановленою особою у пішохідному переході, розташованому на перетині проспекту Комарова та бульв. І. Лепсе у м. Києві та передала їй 2 частини настільної гри, до зворотної частини якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. В той же період часу, діючи за вказівкою особи на ім`я ОСОБА_51 , обвинувачена двічі зустрічалась з ОСОБА_9 на зупинці громадського транспорту, розташованій на Севастопольській площі у м. Києві. Під час цих зустрічей вона передала ОСОБА_9 інші 2 частини настільної гри, до зворотної частини якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом. Після цього ОСОБА_8 двічі зустрічалась з ним на літньому майданчику кафе «Макдональдс», розташованому неподалік від станції метро «Петрівка» у м. Києві. Під час цих зустрічей ОСОБА_9 двічі передавав їй грошові кошти: вперше в розмірі 3000 гривень, вдруге в розмірі 6000 гривень. Крім того, за вказівкою ОСОБА_53 , обвинувачена зустрічалась з ОСОБА_23 на зупинці маршрутного таксі, розташованій на Ленінградській площі в м. Києві, під час якої остання передала ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. В той же період часу, за вказівкою ОСОБА_53 , обвинувачена зустрічалась з ОСОБА_24 поряд з будинком по вул. Алма-Атинській, 54 в м. Києві під час якої остання передала обвинуваченій грошові кошти в розмірі 20000 гривень.

Cуд першої інстанції обґрунтовано послався також на висновки спеціалістів № 221/5 від 3 жовтня 2012 року (а.с.88-96, т.3), № 221-2/5 від 5 жовтня 2012 року (а.с.113-114, т.3), експерта № 13/5 від 29 січня 2013 року (а.с.7-9, т.13), з яких вбачається, що фрагменти картонного паперу, вилучені у ОСОБА_8 , просякнуті речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб героїн загальною масою 861,1025 грама.

Також, суд в основу вироку поклав і дані, що містяться у протоколі пред`явлення свідку ОСОБА_22 фотокарток для впізнання від 7 листопада 2012 року (а.с.171-173, т.7), відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_8 та повідомив, що саме вона передала йому героїн; протоколі огляду від 2 січня 2013 року (а.с.65-66, т.11) та копіями матеріалів кримінальної справи №1308/1280/2012 (а.с.67-150, т.11), з яких вбачається, що 15 лютого 2012 року ОСОБА_22 був затриманий, в його автомобілі був вилучений героїн; протоколі пред`явлення свідку ОСОБА_22 осіб для впізнання за фотознімками від 11 квітня 2013 року (а.с.174-175, т.7), відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_7 та повідомив про те, що приблизно в 2009 році ця особа запропонувала йому займатись збутом наркотичних речовин, що будуть надходити від чоловіка на ім`я ОСОБА_51 .

Досліджені судом першої інстанції наступні докази підтверджують дані, які містяться у явках ОСОБА_8 з повинною та протоколі проведення слідчого експерименту за її участю, зокрема: протокол обшуку від 16 жовтня 2012 року (а.с.4-7, т.9), згідно якого в квартирі АДРЕСА_5 , в якій проживала ОСОБА_8 , були виявлені та вилучені такі предмети: аркуш білого паперу з рукописними записом «Алматинская 54 «Фора» (а.с.12, т.9); заява та квитанції про відправлення грошових коштів за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union» (а.с.15-19,т.9), в яких відправником записана ОСОБА_54 , а отримувачами Zahor Khan Hamid Khan та Buzarg Khalid Khan; фотографії з зображенням Хазрата Нісара Бахтавара Хана (а.с.20-21, т.9); протокол пред`явлення ОСОБА_8 осіб для впізнання за фотознімками від 5 квітня 2013 року (а.с.137, т.4), відповідно до якого вона впізнала ОСОБА_23 як особу, яка влітку 2012 року передала їй грошові кошти в розмірі 2000 доларів США для того, щоб ОСОБА_8 переслала їх чоловіку на ім`я ОСОБА_51 ; протоколі пред`явлення ОСОБА_8 осіб для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2013 року (а.с.144-145, т.4), відповідно до якого вона впізнала ОСОБА_24 як особу, яка влітку 2012 року передала їй грошові кошти в розмірі 20000 гривень для того, щоб ОСОБА_8 переслала їх чоловіку на ім`я ОСОБА_51 ; протокол обшуку від 7 грудня 2012 року (а.с.35-37 т.9), відповідно до якого у квартирі АДРЕСА_6 , в якій проживала ОСОБА_24 , вилучені такі предмети: 4 мобільні телефони, 13 sim-карток різних операторів мобільного зв`язку, 4 блокноти з різноманітними записами розрахункового харак-теру (а.с.45-119, т.9) та аркуш паперу з записом « НОМЕР_1 ОСОБА_9 » (а.с.44, т.9); протокол обшуку від 4 квітня 2013 року (а.с.145-147, т.9), відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_7 , в якій проживала ОСОБА_23 , був вилучений мобільний телефон торгової марки «Fly Uno» та sim-картки різних операторів мобільного зв`язку.

Суд першої інстанції також обґрунтовано послався на дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 4 жовтня 2012 року (а.с.103-107, т.3), з якого вбачається, що 4 жовтня 2012 року приблизно о 17 годині 10 хвилин на тротуарі поряд з будинком по вул. Каблукова, 15 в м. Києві, був виявлений ОСОБА_9 , в руках якого знаходився поліетиленовий пакет з ненаркотичними предметами, які напередодні були замінені та вручені ОСОБА_8 на підставі постанови про проведення контрольованого постачання. ОСОБА_9 пояснив, що за вказівкою ОСОБА_7 він, керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2 , приїхав на це місце та зустрівся з жінкою, яка передала йому настільну гру, просякнуту героїном. В ході цієї слідчої дії у ОСОБА_9 був вилучений поліетиленовий пакет з ненаркотичними предметами, мобільний телефон торгової марки «Samsung», мобільний телефон торгової марки «Nokia N8»; протоколі явки ОСОБА_9 з повинною від 5 жовтня 2012 року (а.с.1-3, т.5), з якого вбачається, що ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 за винагороду виконувати доручення, пов`язанні з отриманням та збутом наркотичних засобів, на яку останній погодився, оскільки перебував в тяжкому матеріальному становищі. На початку літа 2012 року йому зателефонувала жінка та домовилась зустрітись з ним на Севастопольській площі в м. Києві. Під час зустрічі ця жінка передала йому згорток з щільної матерії, просякнутий наркотичним засобом. ОСОБА_9 поїхав в с. Калашники Полтавської області та, дотримуючись інструкції ОСОБА_7 , виварив з цієї матерії наркотичний засіб. Після цього ОСОБА_9 самостійно розфасував наркотичний засіб в поліетиленові пакети та, діючи за вказівкою ОСОБА_7 , передавав ці пакети різним невідомим йому особам. Восени 2012 року ОСОБА_7 знову зателефонував та запропонував зустрітись з цією ж жінкою для того, щоб вона передала аналогічний згорток, на що ОСОБА_9 погодився. 4 жовтня 2012 року він домовився зустрітись з нею на вул. Каблукова в м. Києві. Під час зустрічі о 17 годині 00 хвилин жінка передала ОСОБА_9 згорток, після чого останній був затриманий; протоколі очної ставки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 від 19 жовтня 2012 року (а.с.95-99, т.5), відповідно до якого в ході проведення слідчої дії ОСОБА_9 наполягав на тому, що протягом 2009 2012 років ОСОБА_7 неодноразово телефонував та надавав йому вказівки отримувати від невідомих осіб наркотичні засоби, незаконно ввезені в Україну, та передавати їм грошові кошти, отримані від їх збуту; протоколі обшуку від 12 грудня 2012 року (а.с.132-134, т.9), відповідно до якого, в ході проведення слідчої дії в будинку по АДРЕСА_3 , де до затримання проживав ОСОБА_9 , експерт ОСОБА_55 , застосовуючи газоаналізатор «zNose», відібрала зразки повітря. В результаті проведеного аналізу в повітрі кухні та прибудови до будинку були виявлені ознаки хімічної речовини, яка при порівнянні з базами даних ідентифікується як героїн.

Суд першої інстанції дослідив та дав оцінку також наступним доказам: акту та рапортам посадових осіб Київського слідчого ізолятора ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (а.с.6-8, т.10), з яких вбачається, що 4 жовтня 2012 року в камері № 197, в якій утримувався ОСОБА_6 , був виявлений мобільний телефон торгової марки «Nokia; письмовим поясненнями ОСОБА_6 (а.с.9, т.10), в яких він зізнався у тому, що цей мобільний телефон належав йому; акту та рапортам посадових осіб Київського слідчого ізолятора ОСОБА_56 , ОСОБА_57 та ОСОБА_58 (а.с.14-16, т.10), з яких вбачається, що 3 жовтня 2012 року в камері №156, в якій утримувався ОСОБА_7 , в його особистих речах був виявлений мобільний телефон торгової марки «Samsung»; акту та рапортам посадових осіб Київського слідчого ізолятора ОСОБА_25 , ОСОБА_59 та ОСОБА_60 (а.с.17-19, т.10), з яких вбачається, що ОСОБА_7 в усній формі зізнався у тому, що цей мобільний телефон належав йому; акту та рапортам посадових осіб Київського слідчого ізолятора ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (а.с.24-26, т.10), з яких вбачається, що 4 жовтня 2012 року в камері № 156, в якій утримувався ОСОБА_7 , був виявлений ще один мобільний телефон торгової марки «Samsung»; акту та рапортам посадових осіб Київського слідчого ізолятора ОСОБА_59 , ОСОБА_25 та ОСОБА_60 (а.с.27-30, т.10), з яких вбачається, що ОСОБА_7 в усній формі зізнався у тому, що цей мобільний телефон також належав йому.

Крім наведених доказів, суд в основу вироку поклав дані, що містяться у протоколі огляду інформації від 7 травня 2013 року (а.с.52-66, т.10), з якого вбачається, що, перебуваючи під вартою, ОСОБА_7 систематично телефонував ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ; ОСОБА_6 контактував тільки з ОСОБА_20 та ОСОБА_7 ; протоколі огляду інформації від 14 травня 2013 року (а.с.80-89, т.10), з якого вбачається, що під час перебування під вартою ОСОБА_7 систематично спілкувався з ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_24 ; ОСОБА_8 постійно контактувала з ОСОБА_20 та здійснила по 1 дзвінку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; ОСОБА_9 в основному телефонував ОСОБА_7 та здійснив 3 дзвінки ОСОБА_8 ; ОСОБА_6 систематично спілкувався тільки з ОСОБА_7 та ОСОБА_20 ; протоколах про результати здійснення оперативно-розшукових заходів негласного контролю за телефонними розмовами обвинувачених від 2 листопада та 3 грудня 2012 року (а.с.122-175, 177-259 т.3), а також CD-дисками з записами цих телефонних розмов (а.с.176, 260 т.3), з яких вбачається, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за допомогою мобільного зв`язку систематично спілкувались з ОСОБА_20 та розробили з ним єдиний план злочинної діяльності, спрямований на контрабанду героїну з Таджикистану для збуту його в Україні. Згідно з цим планом ОСОБА_20 зобов`язався придбати наркотичний засіб в Таджикистані та забезпечити ввезення його в Україну. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язались забезпечити збут героїну в Україні та передачу грошових коштів, отриманих від його продажу. Для того, щоб виконати ці обов`язки, кожен з них залучив до злочинної діяльності довірених осіб: ОСОБА_20 ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 ОСОБА_9 . З метою приховання злочинної діяльності всі учасники організованої групи використовували конспіративні словосполучення.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на висновки експерта № 3/4 від 29 квітня 2013 року (а.с.122-141,т.13) та №14/4 від 29 квітня 2013 року (а.с.1-27, т.14), з яких вбачається, що ОСОБА_7 брав участь в телефонних розмовах, негласно зафіксованих з каналів мобільного зв`язку; висновки експерта № 4/4 від 24 квітня 2013 року (а.с.99-120, т.13) та № 13/4 від 26 квітня 2013 року (а.с.198-218, т.13), з яких вбачається, що ОСОБА_8 брала участь в телефонних розмовах, негласно зафіксованих з каналів мобільного зв`язку; висновки експерта № 5/4 від 15 квітня 2013 року (а.с.79-97, т.13) та № 12/4 від 15 квітня 2013 року (а.с.187-197, т.13), з яких вбачається, що ОСОБА_9 брав участь в телефонних розмовах, негласно зафіксованих з каналів мобільного зв`язку; висновки експерта № 6/4 від 9 квітня 2013 року (а.с.55-77 т.13) та № 11/4 від 10 квітня 2013 року (а.с.158-185 т.13), з яких вбачається, що ОСОБА_6 брав участь в телефонних розмовах, негласно зафіксованих з каналів мобільного зв`язку.

Крім цього, згідно актів амбулаторних комісійних комплексних судових психолого-психіатричних експертиз № 1162 від 11 грудня 2012 року (а.с.43-44 т.13), № 1178 від 13 грудня 2012 року (а.с.34-36, т.13), № 1177 від 12 грудня 2012 року (а.с.39-40, т.13), під час вчинення злочинів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 усвідомлювали значення своїх дій та могли керувати ними.

Інші наведені у вироку докази, які є належними, достовірними і допустимими, також підтверджують винність обвинувачених у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Твердження обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в апеляційних скаргах про недоведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і про те, що висновки суду в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях, не відповідають матеріалам кримінального провадження, є безпідставними та спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів.

Всупереч доводам апелянтів, суд, відповідно до положень ч.4 ст.95 КПК України обґрунтовував свої висновки лише на показаннях обвинувачених та свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Так, судом першої інстанції було допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_61 , ОСОБА_22 , ОСОБА_62 , ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_42 , експертів ОСОБА_63 та ОСОБА_64 та надано їхнім показам відповідну оцінку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на спотворення показів свідка ОСОБА_45 , у вироку є таким, що не відповідає матеріалам кримінального провадження та не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції було також надано оцінку показам працівників Київського СІЗО ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_58 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_60 , які в судовому засіданні підтвердили головні та суттєві обставини по фактам вилучення під час обшуку у камерах № НОМЕР_3 та №197 мобільних телефонів, а також, що вилучені телефони належали саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Крім того, вказані свідки повідомили про обставини, за яких були складені відповідні акти, рапорти та висновки (а.с.6-31, т.10). Відтак, посилання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на допущені судом порушення в цій частині є безпідставними.

Судом досліджено і показання самих обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та, на думку колегії суддів обґрунтовано визнано їх неправдивими, оскільки ці показання спростовуються іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом, які підтверджують винуватість обвинувачених у вчиненні злочинів.

До того ж належно перевірені судом і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають фактичним обставинам покази свідка ОСОБА_24 .

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників щодо недопустимості визнання доказами висновки фоноскопічних експертиз, під час розгляду кримінального провадження, встановлено, що під час проведення цих експертиз порушень кримінального процесуального закону та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 не було, а тому доводи в цій частині є безпідставними. Кримінальний процесуальний закон не забороняє отримувати умовно-вільні зразки голосу, отримані при провадженні процесуальних дій, в ході яких застосовувався звукозапис. Крім того, допитані в суді першої інстанції експерти також пояснили, що практика відібрання у обвинувачених під час проведення слідчих дій зразків голосу є правильною, оскільки особа, не знаючи про те, що запис буде використовуватись при проведенні експертизи, не буде умисно змінювати свій голос.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що явка з повинною не містить його підпису спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом прийняття явки з повинною, на кожній сторінці якого міститься підпис ОСОБА_9 (т.5 а.с. 1-3).

Колегія суддів вважає, що явки з повинними ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прийняті з дотриманням положень КПК України, є належними і допустимими доказами у справі, а доводи апеляцій в цій частині є безпідставними.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на незаконність та невідповідність протоколів огляду місця події від 04 жовтня 2012 року та обшуку від 12 грудня 2012 року фактичним обставинам справи свого підтвердження під час апеляційного провадження не знайшли. Дані протоколи складені та оформлені відповідно довимог ст.104 КПК України, підписані усіма учасниками, пропозиції та зауваження не надходили (т.3, а.с.103-107, т.9, а.с.132-134).
Не знайшли свого підтвердження і апеляційні доводи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 про застосування правоохоронними органами до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 психологічного та фізичного тиску. Крім цього, ця обставина перевірялась судом першої інстанції, проте свого підтвердження не знайшла, а тому їх доводи в цій частині підлягають відхиленню.
Місцевий суд вірно визначив початок строку відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з моменту їх фактичного затримання: з 04 жовтня 2012 року та 03 жовтня 2012 року відповідно, відтак доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_12 про порушення норм КПК України під час затримання та утримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без ухвали слідчого судді колегія суддів вважає такими, що не можуть вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що органи досудового розслідування та суд першої інстанції під час розгляду справи допустились упередженості що обвинувачених або не виконали норми КПК України, зокрема ті, які регулюють право обвинувачених на захист, не виявлено.

Колегія суддів констатує, що в матеріалах кримінального провдження дійсно відсутні аркуші справи, як на це посилається обвинувачений ОСОБА_9 , зокрема, у томі № 3 відсутні сторінки № 3,7, 39, 42, 74-75, 76-77, 80-81, 97-102, 115-118, 119-120, 255, у томі № 4 відсутні сторінки № 28, 39-41, 50, 61, 91, 101, 112-113, 175, 190, 214, томі № 6 відсутні сторінки № 127, 130, 133, 169-176, 220, 241, у томі № 8 відсутні сторінки № 37-58. Враховуючи те, що суд у своєму вироку не посилався на документи, які містяться на цих аркушах, як на процесуальні джерела доказів вини обвинувачених, даний факт не може бути підставою для скасування або зміни судового рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом було задоволено клопотання учасників про допит свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_32 , ОСОБА_67 та прокуратурою вживались відповідні заходи, проте з об`єктивних причин явка цих осіб у судове засідання була неможлива (т.18, а.с.71-76). Разом з цим, аналіз матеріалів кримінальної справи свідчить про те, що суд першої інстанції дослідив усі обставини, зясування яких могло мати істотне значення для прийняття правильного рішення у справі, а тому доводи апелянтів про неповноту судового розгляду в цій частині підлягають відхиленню.

Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення як щодо оцінки доказів по справі, так і юридичної кваліфікації дій винних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ретельно перевірив і всі докази щодо розроблення ОСОБА_6 , ОСОБА_68 та ОСОБА_20 єдиного плану злочинної діяльності, спрямованого на контрабанду героїну з Таджикистану для збуту його в Україні, для чого ОСОБА_20 залучив ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 ОСОБА_9 , та на підставі досліджених доказів навів у вироку мотиви в обґрунтування вчинення засудженими злочинів саме в складі організованої групи, а тому доводи, викладені в апеляції захисника ОСОБА_10 не ґрунтуються на матеріалах справи.

У процесі досудового розслідування та під час судового провадження були встановлені та досліджені всі обставини, зясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, допитані всі особи, показання яких мають значення для кримінального провадження, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, непричетність обвинувачених до вчинення інкримінованих їм злочинів, однобічність і неповноту досудового розслідування і судового провадження, є безпідставними.

Необгрунтованим є й наведені в апеляціях обвинувачених твердження, що досудове слідство по справі було проведено з явним обвинувальним ухилом чи про можливу фальсифікацію доказів, оскільки в ході перевірки матеріалів справи таких даних не виявлено.
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за кожне вчинене кримінальне правопорушення, а також за сукупністю злочинів, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особи обвинувачених, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання та дійшов вірного висновку про призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, які діяли на час вчинення злочинів.

Додаткових пом`якшуючих покарання обставин не встановлено, а тому призначене покарання обвинуваченим покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є домірним вчиненим кримінальним правопорушенням та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Будь-яких даних, які б свідчили про упередженість суду, або порушення ним норм матеріального чи процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно абз.6 п.4 Рекомендаційних роз`яснень ВССУ «Про деякі питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 11 січня 2016 року, суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст.72 КК України та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. У випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України може здійснюватись апеляційним судом в разі залишення вироку суду першої інстанції без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим зарахувати в межах даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується порушеного обвинуваченою ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції питання про застосування до неї ст.ст. 6, 11, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», то воно вирішенню на стадії апеляційного розгляду не підлягає, оскільки за змістом положень ст.85 КК України, ст.ст. 6,9-13 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про можливість застосування закону в цій частині вирішується щодо засудженого, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, тобто, щодо особи, стосовно якої ухвалено вирок, який набрав законної сили, та в порядку виконання такого вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 17 травня 2013 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 19 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення, а саме з 03 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 04 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

У задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» щодо ОСОБА_8 на стадії апеляційного розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4