Справа № 192/2957/16-к
Провадження № 1-в/192/1890/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою цього ж суду від 01 лютого 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28 жовтня 2014 року по 19 січня 2015 року,

за участю учасників провадження:

представника СВК № 21 ОСОБА_4 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 .
Початок строку:28.10.2014 року

Кінець строку: 06.09.2017 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що в нього немає стягнень, він має три заохочення від начальника СВК-21, закінчив профтехучилище, приймав участь в художній самодіяльності, диференційованих програмах, має неповнолітнього сина і матір похилого віку, усвідомив свою вину і став на шлях виправлення.
В судовому засіданні засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи, положення ч. 4 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб, які не з`явились.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 2/3 частинистроку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 різноробочим в ССЦ-1, проте комісією СВК №21 - 29 березня 2016 року засудженому було відмовлено у застосуванні УДО як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 11), на даний період часу засуджений має три заохочення, застосовані 11 вересня 2015 року, 26 січня 2016 року та 26 липня 2016 року, з яких лише два останні за сумлінне ставлення до праці. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання стягнень не має (а.с.11). Проте суд посилається на те, що засуджений утримується в СВК № 21 з 05 лютого 2015 року, але заохочення має лише за 4 квартал 2015 року та за 2 квартал 2016 року, що не може свідчити про їх системність, у зв`язку з чим, суд, незважаючи на відсутність в засудженого стягнень не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Посилання засудженого на відсутність в нього порушень режиму утримання, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення. Наявність у засудженого неповнолітнього сина та матері похилого віку не може свідчити про його виправлення.

29 березня 2016 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 , як особі, що не довела свого виправлення.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий суддя: ОСОБА_1