Справа №577/2012/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/757/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець

АДРЕСА_1 , громадянин

України, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, а також цим же вироком

ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в якості відшкодування моральної шкоди по 100 000 грн. кожному та вирішено долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_12 ,

захисника - адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 за таких обставин.

11 березня 2016 року, близько 11 години ОСОБА_7 із дружиною ОСОБА_15 прийшов на дачну ділянку, розташовану в садовому товаристві «Ветеран Армії» по вулиці Лесі Українки в с. Підлипне, м. Конотоп, де виявив крадіжку металевого дроту, на якому держався виноград, що його обурило.

В подальшому, в той же день, близько 12 години ОСОБА_7 , взявши саморобний ніж, пішов до сусідньої дачі, розташованої за 50 метрів, з метою нарізати черенків для прищеплення груші. Повертаючись, ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_14 , якого знав як особу, що займається збиранням металу, з яким у нього мав місце конфлікт через те, що ОСОБА_14 вирив і не закопав яму.

Побачивши ОСОБА_14 , ОСОБА_7 пред`явив йому претензію щодо перебування на території садового товариства і став проганяти його. З даного приводу між ОСОБА_7 і ОСОБА_14 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , розлютившись на ОСОБА_14 через його відмову покинути територію садового товариства, дістав з кишені саморобний ніж та умисно з метою вбивства ОСОБА_14 наніс йому лезом ножа не менше ніж два удари в ділянку грудної клітини зліва, заподіявши ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді колото- різаних проникаючих поранень грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені, від яких потерпілий помер на місці події.

Зрозумівши, що позбавив людину життя, ОСОБА_7 з місця злочину втік і в подальшому вчинив активні дії, спрямовані на знищення слідів вчиненого злочину.

У поданих апеляційних скаргах :

- Прокурор ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому розгляді кримінального провадження , порушила питання про скасування ухваленого стосовно ОСОБА_7 вироку та призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законний вирок.

При цьому, на думку прокурора, суд першої інстанції усупереч вимогам п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи вирок, фактично не проаналізував досліджені докази, що доводять вину обвинуваченого, не спростував обґрунтовано його доводів про заподіяння смерті ОСОБА_14 в стані необхідної оборони.

- Обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалений стосовно нього вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в Конотопському міськрайонному суді Сумської області, вважає, що викладені за змістом мотивувальної частини висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження в умовах однобічності та неповноти дослідження і оцінки судом доказів.

За змістом доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що суд не звернув увагу на неповноту і необ`єктивність досудового слідства у даному кримінальному провадженні, усупереч вимогам ст. 91, ст. 94 КПК України не вмотивував вирок в частині оцінки доказів та даних про його особу, а також за наявності суперечливих доказів щодо обставин події необґрунтовано відмовив стороні захисту у проведенні слідчого експерименту для перевірки його показань про те, що дії ОСОБА_14 , спрямовані на заподіяння йому тілесних ушкоджень, становили загрозу його життю.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог ст. 405 КПК України за неявки потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання і від яких з цього приводу ніяких клопотань не надійшло.

Заслухавши суддю доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданих апеляційних скарг, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і думку його захисника ОСОБА_13 , які апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора підтримують, думку прокурора ОСОБА_11 , яка апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 підтримує у повному обсязі та погоджується з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 в частині доводів щодо необгрунтованості вироку суду першої інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_8 і представника потерпілих ОСОБА_12 , які проти поданих апеляційних скарг заперечують, вважаючи їх необґрунтованими, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконання, що подана прокурором ОСОБА_6 апеляційна скарга підлягає задоволенню, а подана обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, а обґрунтованість рішення визначається ухваленням його на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Також, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суду мають зазначатися, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, і докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів.

Судом першої інстанції вищевказані вимоги кримінального процесуального закону у даному кримінальному провадженні належно виконані не були.

Так, викладене у вироку суду формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, частково не узгоджується з наведеними судом за змістом мотивувальної частини вироку висновками.

Зокрема, формулюючи доведеність обвинувачення, суд визнав доведеним, що в ході словесного конфлікту ОСОБА_7 умисно з метою вбивства наніс ОСОБА_14 не менше двох ударів лезом ножа в ділянку грудної клітини, заподіяши потерпілому смертельних поранень, а за змістом мотивувальної частини вироку суд, посилаючись на результати слідчого експерименту від 13.03.2016 року визнав, що вбивство ОСОБА_7 . ОСОБА_16 відбулося під час конфлікту між ними, в ході якого мало місце крім словесної перепалки ще і фізичне протистояння із застосуванням ОСОБА_14 лопати, а ОСОБА_7 - ножа.

Також, допитавши в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , дослідивши висновки проведених у кримінальному проваджекнні судово-медичних експертиз, протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 , суд виклав зміст показань свідків і зміст зазначених письмових доказів, але оцінки їм з точки зору допустимості, належності, достовірності кожного доказу і з точки зору достатності та взаємозв"язку цих доказів у їх сукупності для ухвалення обвинувального вироку не надав.

Крім того, визнавши доведеним факт застосування в ході конфлікту ОСОБА_14 лопати, а ОСОБА_7 ножа, суд дійшов висновку про те, що показання ОСОБА_7 щодо моменту, коли він дістав ніж, різняться з висновком судово-медичної експертизи.

При цьому, судом не обгрунтовано якими саме відповідями на поставлені запитання за змістом експертного висновку спростовуються такі показання обвинуваченого.

Як убачається з матеріалів фіксування судового розгляду кримінального провадження, судом був допитаний в порядку вимог ст. 356 КПК України експерт ОСОБА_25 .

В той же час, оцінка суду наданих експертом роз"яснень відсутня в ухваленому вироку.

Ухвалюючи стосовно ОСОБА_7 обвинувальний вирок, суд першої інстанції визнав недостовірною версією показання обвинуваченого про те, що наносячи ножове поранення ОСОБА_14 , він перебував в стані необхідної оборони, викликаному протиправним нападом на нього ОСОБА_14 із застосуванням фізичного насильства.

При цьому, такий висновок суду не грунтується на аналізі досліджених доказів, а містить лише формальне посилання на те, що на думку суду показання обвинуваченого суперечать фактичним обставинам, як таким, що встановлені під час судового розгляду та підтверджуються дослідженими доказами.

Також, формулюючи висновок про те, що дії ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення були направлені на умисне заподіяння ОСОБА_14 смерті, суд формально послався на достовірність встановлених обставин кримінального провадження і не обгрунтував свій висновок оцінкою досліджених доказів.

За вищевказних обставин ухвалений стосовно ОСОБА_7 вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст. 374, ст. 370 КПК України і відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню у зв"язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

При цьому, даний вирок підлягає скасуванню у повному обсязі, в тому числі і щодо вирішення судом цивільного позову потерпілих, оскільки оцінка матеріально-правових підстав позовних вимог потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залежить від викладених у судовому рішенні висновків про доведеність обсягу пред"явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Оскільки відповідно до вимог ст. 404 КПК України щодо меж перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду докази у даному кримінальному провадженні не досліджувалися за відсутності з цього приводу клопотань сторін, а також з огляду на відсутність передбачених ч.1 ст. 420 КПК України підстав для ухвалення апеляційним судом свого вироку, колегія суддів, керуючись п.6 ч.1 ст. 407, ч.1 ст. 412 КПК України, визнає за необхідне, скасувати ухвалений стосовно ОСОБА_7 вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області та призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції, чим апеляційну скаргу прокурора задовольнити у повному обсязі, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині посилань на неповноту і необ"єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що зазначені доводи підлягають оцінці в ході нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий судовий розгляд кримінального провадження, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність пред"явленого ОСОБА_7 обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів чи переваги одних доказів над іншими.

Також, на виконання вимог ст. 331 КПК України, ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів, розглянувши питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою в порядку обраного щодо нього запобіжного заходу, з"ясувала, що наявнісь передбачених п.п.3, 4 ст. 177 КПК України ризиків вчинення ОСОБА_7 незаконного впливу на свідків чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином збереглася, але на даний час достатнім для запобігання таким ризикам може бути застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на підставі вимог ст.181 КПК України з покладенням на нього відповідно до вимог ч.5 ст. 194 КПК України обов"язків не відлучатися з міста Конотоп Сумської області без дозволу суду та утримуватися від спілкування поза межами судового засідання з особами, які допитувалися Конотопським міськрайонним судом Сумської області в якості свідків у даному кримінальному провадженні або брали участь у цьому ж провадженні в якості експерта.

Керуючись ст. 331, ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, п.6 ч.1 ст. 407, п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати через істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід змінити з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою суду, а також виконувати слідуючі обов`язки:

1. Не відлучатися з міста Конотоп Сумської області без дозволу суду;

2.Утримуватися від спілкування поза межами судового засідання з особами, які допитувалися Конотопським міськрайонним судом Сумської області в якості свідків у даному кримінальному провадженні або брали участь у цьому ж провадженні в якості експерта.

Установити строк дії цієї ухвали в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 25 грудня 2016 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4