Справа № 161/1097/16-к Провадження №11-кп/773/313/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.3 КК України, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Овруч Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого,

- 13.11.2014р. Буським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік,

вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2016 року призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 25.12.2015р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 25.12.2015р. до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 66 копійок процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 25.12.2015 року, близько 12 год. 20 хв., він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні КЗ «Луцький клінічний пологовий будинок», через незамкнені двері таємно проник в кабінет бухгалтерії, звідки викрав з робочого столу ОСОБА_9 її мобільний телефон марки «Леново А3691», вартістю 1120 грн., чохла вартістю 5 грн., сім-картки «МТС» та «Київстар», на рахунках яких були грошові кошти 10 грн., та 5 грн. відповідно, флеш-карта на 16 ГБ вартістю 200 грн., чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 1340 грн.
Не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини у вчиненому злочині, захисник та обвинувачений у поданій апеляційній скарзі не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації злочину за ч.3 ст.185 КК України, вважають, що вирок суду є незаконний та необґрунтований, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та суд застосував закон, що не підлягає застосуванню. В діях ОСОБА_8 відсутня кваліфікуюча ознака, як проникнення в приміщення, оскільки немає основної ознаки незаконність перебування в ньому. Судом не враховано, що умисел на заволодіння чужим телефоном в ОСОБА_8 виник уже під час перебування в самому приміщенні. Просять змінити вирок в частині кваліфікації кримінального правопорушення та призначеного покарання, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України та обрати щодо нього покарання у вигляді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника, який просив апеляцію задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника та обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Вина ОСОБА_8 у вчиненому злочині доведена матеріалами справи, та сторонами не оспорюється .

Кваліфікація судом дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України є вірною.

Посилання захисника в своїй апеляції на те, що в діях ОСОБА_8 відсутня кваліфікуюча ознака «проникнення в приміщення», а умисел на заволодіння чужим майном в нього виник уже під час перебування в самому приміщенні, не заслуговує на увагу суду.

Частина 3 ст.185 КК України передбачає крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або таку, що завдала значної шкоди потерпілому.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без її використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у цьому місці.

Суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_8 не мав законного права перебувати в службовому кабінеті бухгалтерії пологового будинку, оскільки він не був працівником даної установи, запрошеним у вказаний кабінет уповноваженою службовою особою. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 таким чином вторгся у зазначене приміщення з метою таємного викрадення чужого майна.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції дав показання про те, що умисел на викрадення чужого майна у нього виник до входження в кабінет, в момент, коли він побачив, що на столі всередині кабінету лежить мобільний телефон, і саме з цією метою зайшов туди, що також підтверджує наявність в його діях кваліфікуючої ознаки проникнення в інше приміщення.

А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обвинувачений вчинив дії, які виразились в таємному умисному викраденні чужого майна (крадіжки), вчинені повторно з проникненням у інше приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого, вину у скоєному визнав частково.
Згідно до ст.66 КК України, до обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_8 судимий за аналогічні злочини, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Суд першої інстанції врахував, що вчинено один епізод кримінального правопорушення, вину визнав частково, попросив вибачення у потерпілої, збитки відшкодував шляхом повернення викраденого, потерпіла просила сурово його не карати, а тому суд призначив покарання ближче до мінімальної межі санкції, встановленої ч.3 ст.185 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нового злочину.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав, з наведених в апеляційній скарзі мотивів, для скасування вироку та задоволення скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же термін з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді :