Провадження № 1-кп/756/799/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора Гошовської
захисника ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_4
представника служби у справах дітей
Подільскої районної в м.Києві державної
адміністрації ОСОБА_5
представника ВКМСД Подільского РУ ГУ
МВС України в м. Києві ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, незаміжньої, не працюючої, з базовою середньою освітою, студентки 2-го курсу Київського професійного енергетичного ліцею, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
06.10.2014 року, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , кімната №3 гуртожитку, звернула увагу на банківську картку «ПриватБанк», яка знаходилась на столі, що належить ОСОБА_8 , та в неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківського рахунку потерпілої з використанням даної картки.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала чуже майно, взявши банківську платіжну картку «ПриватБанк», що належить ОСОБА_8 , громадським транспортом прослідувала на вул.Вишгородська, 52, в м. Києві, де близько 12 год. 02 хв., з банкомату «ПриватБанк» таємно викрала грошові кошти в сумі 250 гривень, після чого залишила місце події, а викраденими грошима та банківською карткою «ПриватБанк» розпорядилась на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 250 гривень.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих їй дій та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю і дала суду показання, які відповідають встановленим обставинам, підтвердивши події викладені у обвинувальному акті, доповнивши, що вона вчинила дії, які їй інкримінують не обдумавши їх наслідки, на теперішній час шкодує за свій вчинок та те, що сталося. У вчиненому вона кається, просить суворо не карати, врахувати її щире каяття, обіцяючи більш кримінальних правопорушень не вчиняти. При цьому, обвинувачена також зазначила, що 06.10.2014 року, близько 11 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Білицька, 38/Б, корпус 17, кімната №3 гуртожитку, вона звернула увагу на банківську картку «ПриватБанк», яка знаходилась на столі, що належить ОСОБА_8 , та вирішила таємно зняти гроші з банківського рахунку потерпілої з використанням даної картки. При цьому, вона скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала чуже майно, взявши банківську платіжну картку «ПриватБанк», що належить ОСОБА_8 , громадським транспортом прослідувала на вул.Вишгородська, 52, в м. Києві, де близько 12 год. 02 хв., з банкомату «ПриватБанк» таємно викрала грошові кошти в сумі 250 гривень, після чого залишила місце події, а викраденими грошима та банківською карткою «ПриватБанк» розпорядилась на власний розсуд.
З показань ОСОБА_4 допитаної в якості законного представника неповнолітньої обвинуваченої слідує, що вона характеризує ОСОБА_7 за період після 06.10.2014 року з позитивної сторони. Коновал ОСОБА_9 досягла 16-річчя, але фактично не має батьків. Навчається вона на 2-му курсі Київського професійного енергетичного ліцею. З неповнолітньою ОСОБА_10 постійно проводяться бесіди виховного характеру. Свою вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їй діянь визнає повністю та щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини провадження стосовно висунутого обвинувачення і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому, згідно ст. 337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Показання обвинуваченої дані під час судового розгляду про обставини вчинення нею вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому їй обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), неповнолітня ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій у відповідності зі ст.ст. 65, 66, 691, 103 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, особу винної та дані, що її характеризують, її ставлення до вчиненого нею діяння та подій, що відбулися, їх наслідків, сімейні обставини, матеріальне становище, її вік, умови її життя та виховання, вплив дорослих та оточуючих, стан здоров`я, загального розвитку, рівень розвитку, розумових здібностей, інші соціально-психологічні риси особи, склад сім`ї неповнолітньої, обстановку в ній, взаємовідносини між дорослими членами сім`ї та дорослими та дітьми, ставлення законних представників до виховання неповнолітньої, форми контролю за її поведінкою, морально-побутові умови сім`ї, обстановку у навчальному закладі неповнолітньої, її ставлення до навчання та роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до неї, зв`язки і поведінку неповнолітньої поза домом, навчальним закладом та роботою, повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, а також обставини, які негативно впливали на виховання неповнолітньої, й інші особливості неповнолітньої особи, що викрадене майно було повернуто потерпілій стороні та враховуючи позицію прокурора стосовно призначення обвинуваченій покарання, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання згідно ст.98 КК України, у виді штрафу.
Разом з тим, у відповідності до ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Як убачається з матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, що відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, під час досудового слідства та у судовому засіданні вину визнала та щиро розкаялась, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_7 навчається на 2-му курсі Київського професійного енергетичного ліцею, маючи відповідну освіту, має намір продовжувати навчання, після вчинення кримінального правопорушення має бездоганну поведінку, дотримується правил поведінки в громадських місцях та побуті, що свідчить про позитивну лінію поведінки неповнолітньої в період після вчинення кримінального правопорушення, її намагання виправитися.
Таким чином суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 унаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки, на момент постановлення вироку, не потребує застосування покарання.
У зв`язку з цим суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді застереження, без призначення громадського вихователя.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 485 КПК України, ст. 105 КК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у виді застереження, без призначення громадського вихователя.
Речові докази банківську платіжну картку «ПриватБанк» залишити в розпорядженні ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: