Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/1100/16-к
Номер провадження 1-кп/540/110/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000005 від 04.02.2015 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и в :

18 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. старший лейтенант ОСОБА_5 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ОРВК) Полтавської області від 19.03.2014р. № 42 старшого лейтенанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду офіцера мобілізаційного відділення.

Під час проходження військової служби старший лейтенант ОСОБА_5 повинен керуватися вимогами ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його у повсякденному житті і службовій діяльності військовослужбовців керуватися Конституцією України, законами України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його свято і непорушно дотримуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених йому за посадою та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує його дотримуватись вимог Конституції та законів України, поводити себе з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 146 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, військовослужбовці після прибуття до пункту відрядження зобов`язані в установлений строк з`явитися до посадової особи, в розпорядження якої вони відряджені, повідомити командування своєї військової частини про прибуття, стати в установленому порядку на облік і виконувати поставлені завдання.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

20 січня 2015 р. старший лейтенант ОСОБА_5 мав вибути у відрядження до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

Однак, 20 січня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_5 , являючись офіцером мобілізованого відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч ст. ст. 4, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), у службове відрядження не убув, натомість самовільно залишив місце несення служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до моменту встановлення його місцезнаходження 04.08.2016 р., тобто понад один місяць, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю за обставин вказаних в обвинуваченні та показав, що дійсно був призваний по мобілізації до Карлівського ОРВК і, прослуживши 10 місяців, отримав наказ про відрядження. В той час, в сім`ї склалися такі обставини, що необхідно було доглядати за батьками, так як батько з 1982 року має захворювання серця, а мати онкозахворювання, 4 стадія. Усно він звертався до керівництва щодо неможливості вибуття у відрядження у зв`язку з необхідністю догляду за батьками, але йому було відмовлено. Таким чином, він прийняв рішення і до місця проходження служби не убув, і весь цей час доглядав за батьками. В той час, коли дізнався, що відносно нього проводиться досудове розслідування після консультації з юристом, самостійно звернувся до прокуратури. В скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченим вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що його винуватість в скоєному злочині, підтверджується іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, які суд у відповідністю з ч.3 ст. 349 КПК України визнав досліджувати недоцільним, оскільки вони ніким не оспорюються. Учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 спільно батьками, в даний час є приватним підприємцем, характеризується Карлівською міської радою виключно позитивно (а.с. 102), по місцю служби Карлівським ОРВК характеризується посередньо, в цілому як безініціативний, слабохарактерний військовослужбовець, в той час зазначено, що на зауваження реагував адекватно, в стройовому відношенні підтягнутий, фізично розвинений (а.с. 96), згідно довідки Карлівської ЦРЛ № 154 від 09.02.2015 на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 95), разом з тим, його батьки перебувають на обліку в Карлівській ЦРЛ, мати по онкозахворюванню, а батько по хворобі серця (а.с. 93-94), раніше не судимий (а.с. 97-98).

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обтяжуючих обставин, наявність на утриманні хворих батьків, відношення до вчиненого злочину, доброчесну поведінку після вчинення злочину, обставини справи те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність батьків із тяжкими захворюваннями, доброчесну поведінку після вчинення злочину, суд визнає, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому вважає за доцільне, відповідно до ст. 69 КК України перейти до іншого більш м`якого виду покарання і призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що особову справу обвинуваченого, яка зберігається ІНФОРМАЦІЯ_5 слід залишити у його розпорядженні та подальшому зберіганні, витяги з наказів № 42, 27, 50, 57, 78 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 які зберігаються при справі, залишити при справі.

Обраний в ході досудового розслідування запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до обвинуваченого (а.с. 84-85), суд вважає слід залишити без змін в термін до набрання вироком законної сили.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і з застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання залишити без змін в термін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі:

1)особову справу ОСОБА_5 залишити в розпорядженні Карлівсько-Машівського ОРВК;

2)витяги з наказів № 42, 27, 50, 57, 78 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: