У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 26 квітня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2016 року,
в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 10 грудня 2014 року близько 18.30 год., перебуваючи на автобусній зупинці по вул. Пушкіна у м. Калуші, безпричинно, з хуліганських спонукань вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_5 , під час якої, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ігноруючи загально прийняті норми моралі та правила поведінки у суспільстві, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на порушення громадського порядку і заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, завдав удар коліном в ділянку обличчя потерпілому ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Стверджує, що вирок ґрунтується на припущеннях, суперечливих показаннях потерпілого, а належних доказів його вини матеріали провадження не містять. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності ретельно досліджених судом доказів, яким дана належна оцінка.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення щодо нього. Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтвердили дані потерпілим показання.
Вищевказані показання узгоджуються з даними, які містяться у протоколах огляду місця події, прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, висновку судово-медичної експертизи, показаннями експерта та з іншими доказами.
Так, згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 320 від 03.01.2015 року потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці обличчя, крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також вколочені вивихи 1-го зуба на верхній щелепі зліва та справа, з наступним видаленням цих зубів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 320 від 03.01.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату загальної працездатності.
Зокрема, експерт ОСОБА_8 , яка була допитана у суді з ціллю роз`яснення висновку судово-медичної експертизи та перевірки його достовірності, підтвердила висновки проведених нею експертиз та вказала на неможливість отримання даних тілесних ушкоджень від падіння. Потерпілому було нанесено не менш одного удару тупим твердим ударом в ділянку обличчя.
Судом також належним чином обґрунтовано у вироку, чому суд не приймає як доказ і не бере їх до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також підстави відмови у задоволенні клопотання захисника про визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК кваліфіковано правильно.
Зі змісту скарги убачається, що засудженим не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що у провадженні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Доводи, наведені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3