Справа № 344/7662/16-к
Провадження № 11-кп/779/390/2016
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
18 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за його апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 червня 2016 року, з участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу Івано-Франківського міського суду , застосувати щодо нього ч. 5 ст. 72 КК України , строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі від 26.11.2015 року з 17.10.2012 по 14.01.2013 та з 15.02.2014 по 04.11.2014 року.

Оскарженою ухвалою суду клопотанням ОСОБА_8 матері засудженого ОСОБА_6 було задоволено частково та зараховано йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15.02.2014 до 23.09.2014 в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що склало 1 рік 2 місяці 18 днів позбавлення волів межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2014 року, що набрав законної сили 23.09.2014 року.

У своїй апеляційній скарзі засуджений вважає, що ухвала суду першої інстанції щодо нього підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції не досліджені всі обставини , з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного рішення. Свою позицію мотивує тим, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання лише частково, не взяв до уваги, що він з 23.09.2014 і до 04.11.2014 року не перебував ув`язнений за рішенням Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровськ, а був попередньо ув`язнений в СІЗО м. Дніпропетровська, тобто тільки від 04.11.2014 року з СІЗО м. Дніпропетровська він прибув в установу виконання покарання за вищевказаним вироком. Також суд не врахував, що він насправді перебував у СІЗО з 15.02.2014 року. Також звертає увагу суду на те, що суд необґрунтовано не перерахував йому строк попереднього ув`язнення з 17.10.2012 до 14.01.2013, посилаючись на те, що його попереднє ув`язнення в даний час було причиною іншого кримінального провадження щодо нього.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2014 з урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання йому частково у виді восьми місяців приєднано не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського суду від 14.01.2013 року та остаточно визначено покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з 15.02.2014, у строк відбуття покарання зараховано час тримання під вартою з 17.10.2012 до 14.01.2013.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду від 13.05.2014 щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а тому вирок всупив в законну силу 23.09.2014.

В ході апеляційного розгляду засуджений. апеляційні вимоги підтримав, просив її задовольнити, прокурор апеляційну скаргу заперечив, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону судом дотримано.

Ч. 5 ст. 72 КК України та ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження , у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_6 утримувався під вартою з 17.10.2012 до 14.01.2013 на підставі вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2013, а не в порядку попереднього увязнення у межах даного кримінального провадження, як вказано самим заявником. А тому покликання засудженого про необхідність зарахування даного строку є необгрунтованим та не підлягає до задоволення.

Також відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015, суд першої інстанції обгрунтовано провів розрахунок один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі за період попереднього увязнення ОСОБА_6 в межах вказаного кримінального провадження, про те, що він з 15.02.2014 до 23.09.2014 року перебував в СІЗО м. Дніпропетровська.

Покликання засудженого ОСОБА_6 , що він не погоджується з рішенням суду про те, що суд першої інстанції не зарахував в строк попереднього увязнення його перебування в СІЗО м. Дніпропетровська до 04.11.2014 року не заслуговують

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 червня 2016 року щодо нього без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому її копії, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_4
ОСОБА_3