АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/784/504/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: заст-ня запобіжного заходу Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суду Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження №0005418 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше судимого, останній раз - вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.02.2012 року за ч.3 ст.309. ч.1 ст.310 КК України до 4 років позбавлення волі: зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 січня 2017 року.

Визначено розмір застави у 40000 гривень, за умови внесення якої ОСОБА_7 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаної застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 певні обов`язки.

Узагальнені доводи апелянта.
Апелянт вказує на те, що не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, визнає, що вчинив вказаний злочин і щиро кається. Крім того ОСОБА_7 має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де може весь час перебувати під час досудового слідства та судового розгляду справи. Крім того, ОСОБА_7 не переховується від слідства та суду і по іншому кримінальному провадженню весь час з`являвся в судові засідання.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити ще один злочин ґрунтується лише на тому, що 27.10.2016р. до Центрального районного суду був надісланий обвинувальний акт. Проте на даний час за цим обвинувальним актом вина ОСОБА_10 не доведена та відсутній вирок суду, який набрав законної сили, тому відповідно до ст.62 Конституції України ОСОБА_7 є незасудженим.

Вказує, що під час судового засідання прокурор не довів факту реальності існування тих ризиків, на які він послався та неможливості запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що є неприпустимим з огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.9 Конституції України, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Також вважає, що слідчим суддею не взято до уваги наявність у ОСОБА_7 низки тяжких захворювань, а саме: ВІЛ-інфекції 2 кл., цирозу печінки змішаного ґенезу, туберкульозу, хронічного геморою, що підтверджується відповідними довідками. Вважає, що у зв`язку із цим, ОСОБА_7 повинен отримати групу по інвалідності, що забезпечило б його існування.

Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 16.11.2016 року, близько 10:20 год., діючи умисно, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, перестрибнувши через паркан домоволодіння, проник до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відчинивши двері господарської будівлі (котельні), викрав електричну-цепну пилу «Бригадир», вартістю 1300 гривень, яка належала потерпілому ОСОБА_11 .

Однак, не дивлячись на виконання всіх дій, які вважав необхідними для вчинення злочину, довести умисел спрямований на вчинення крадіжки до кінця ОСОБА_7 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_11 на місці події.

16.11.2016 р. відомості про вказаний злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005418, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.
17.11.2016р. слідчий СВ Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи подання слідчий зазначив, що метою обрання вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , відповідно до п.1,5 ч.1ст.177 КПК України, є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду та вчиняти інші злочини.

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, раніше неодноразово вчиняв злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, не має офіційного місця роботи та постійного заробітку, а також те, що відносно нього 18.10.2016 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва вже було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та попереджено, що у разі порушення ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також покладений штраф в сумі 2-мінімальних заробітних плат, однак ОСОБА_7 його порушив та знову вчинив злочин майнового характеру. Крім того, на даний момент до суду спрямовано обвинувальний акт щодо вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що є підстави вважати, що знаходячись не ізольованим від суспільства на період досудового розслідування ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші злочини, а менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного із проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, за наявності даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження, досліджених під час розгляду клопотання слідчого.

Вірно врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, не має офіційного місця роботи та постійного заробітку, а також дані про те, що ОСОБА_10 схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень майнового характеру, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, доводи сторони захисту лише про відсутність наміру у ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового слідства та суду є непереконливими.

Дані про особу обвинуваченого, на які є посилання у апеляції - наявність у ОСОБА_7 тривалих тяжких захворювань та постійного місця проживання, не є такими, що можуть запобігти заявленим ризикам оскільки, не завадили вчиненню підозрюваним злочину, тому і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали. До того ж, перебування в умовах слідчого ізолятору не позбавить підозрюваного можливості реалізації його права на отримання професійної медичної допомоги

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок слідчого судді про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного щодо виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти встановленим ризикам.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , про що просить в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2016р., якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 січня 2017 р. залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: