Провадження № 11-кп/779/437/2016
Категорія ст.187ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кримінальне провадження № 0001717 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 11 грудня 2015 року, відносно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець АДРЕСА_3 , проживає АДРЕСА_4 , з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець АДРЕСА_5 , проживає АДРЕСА_6 , студента ІV курсу ІФНТУНГ, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 296 ч.1, ст. 185 ч.1, ст. 187 ч.2 КК України та призначено йому покарання:

- за ст. 296 ч.1 КК України 4 (чотири) місяці арешту;

- за ст. 185 ч.1 КК України 3 (три) місяці арешту;

- за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану особисте зобов`язання.

ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану особисте зобов`язання.

ОСОБА_10 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану особисте зобов`язання.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

29.04.2015 року, у вечірній період часу ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прогулювались вулицями м. Івано-Франківська. Близько 22 год. 30 хв., коли вони утрьох проходили по вул. Промисловій, їм назустріч прямував ОСОБА_11 . Пройшовши повз останнього, ОСОБА_8 раптом зупинився та окликнув його, на що ОСОБА_11 також зупинився. Після чого, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 , та привітавшись із ним, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нахабно демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних норм поведінки та моралі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно, умисно наніс йому один удар лівою рукою в обличчя, спричинивши потерпілому незначні тілесні ушкодження.

Нанісши удар ОСОБА_11 , ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю, а потерпілий скориставшись цим з місця події втік.

Крім того, встановлено, що під час того, як ОСОБА_8 несподівано та безпричинно наніс ОСОБА_11 удар рукою в обличчя, у потерпілого із кишені випав його мобільний телефон марки «LG - Е960 Google Nexus 4», білого кольору. ОСОБА_8 підводячись із землі, побачив на узбіччі мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Припустивши, що даний телефон може належати ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих спонукань, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 таємно викрав мобільний телефон марки «LG - Е960 Google Nexus 4», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку від 21.05.15 року становить 2 311 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартість якої згідно висновку від 21.05.2015 року становить 10 грн. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2 321 грн.

У подальшому викрадений ним мобільний телефон марки «LG - Е960 Google Nexus 4» ОСОБА_8 продав своєму знайомому ОСОБА_13 за гроші в сумі 1 800 грн., які витратив на власні потреби.

Окрім цього, 29.04.2015 року, близько 23.50 год., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вул. Ремісничій у м. Івано-Франківську, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили напад на ОСОБА_12 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я. Так, наздогнавши ОСОБА_12 , ОСОБА_8 збив його з ніг, нанісши удар ногою по ногах потерпілого. В той час, коли ОСОБА_12 лежав на землі, ОСОБА_8 обхопив його рукою з-заді за шию, та здавлюючи її, не даючи змоги звільнитися, звернувся до нього з вимогою віддати гроші. ОСОБА_12 повідомив, що грошей у нього немає. Доки ОСОБА_8 утримував ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою подолання опору потерпілого, нанесли йому серію ударів руками та ногами по тулубу та голові, спричинивши йому тим самим тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки з переломом сьомого ребра зліва та десятого ребра справа, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 338 від 14.07.2015 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такої, що викликала тривалий розлад здоров`я і не є небезпечною для життя в момент спричинення; забою м`яких тканин з травматичним набряком та синцями в - ділянках обличчя; саден в ділянках голови, грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 338 від 14.07.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_9 , перебуваючи у змові з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , відкрито викрав сумку ОСОБА_12 чорного кольору марки «Arcad club», вартість якої згідно висновку від 11.06.2015 року становить 342 грн., в якій знаходився гаманець, чорного кольору марки «Nikolas», вартість якого згідно висновку від 11.06.2015 року становить 347 грн., та особисті документи ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 відкрито викрав мобільний телефон потерпілого марки «G smart F280», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2. НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку від 11.06.2015 року становить 521 грн., разом із картою пам`яті «Micro SD» на 8 Gb, вартість якої згідно висновку від 11.06.2015 року становить 76 грн. та картками стартових пакетів мобільних операторів «Київстар» та «МТС», вартість яких згідно висновку від 11.06.2015 року становить по 13 грн. кожна, де на телефонному рахунку картки стартового пакету «МТС» знаходилось 54 грн. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1 369 грн.

У подальшому викрадену сумку із гаманцем та документами потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишили, повісивши її на огорожі одного із будинків, а мобільний телефон марки «G smart F280» ОСОБА_8 продав своєму знайомому ОСОБА_14 за гроші в сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок Івано Франківського міського суду від 11.12.2015 року по справі № 344/10708/15-к є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, в частині призначення йому міри покарання. Зазначає, що він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, вжив всіх можливих заходів для усунення шкоди, яка була заподіяна внаслідок події, яка мала місце 29.04.2015 року, вибачився перед потерпілим, та головне отримав від нього пробачення, відшкодував заподіянні збитки. Тому, всі наведені ним обставини повинні були вплинути на призначене йому покарання, оскільки вони істотним чином знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, та дають всі підстави для призначення йому будь якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Просить вирок Івано Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року по справі № 344/10708/15-к в частині призначення йому покарання змінити, а саме призначити покарання, не пов`язане із позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, в частині призначення йому міри покарання. Зазначає, що він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому, вжив всіх можливих заходів для усунення шкоди, яка була заподіяна внаслідок події, яка мала місце 29.04.2015 року, вибачився перед потерпілим, та отримав від нього пробачення, відшкодував заподіяні збитки, проте все це не було жодною мірою враховано судом під час призначення йому покарання. Просить вирок Івано Франківського міського суду від 11.12.2015 року по справі № 344/10708/15-к в частині призначеного йому покарання змінити, а саме призначити більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, в частині призначення йому міри покарання. Зазначає, що він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, вжив всіх можливих заходів для усунення шкоди, яка була заподіяна внаслідок події, яка мала місце 29.04.2015 року, вибачився перед потерпілим, та головне отримав від нього пробачення, відшкодував заподіянні збитки. Окрім цього, призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі, судом фактично унеможливлено подальше його виправлення в умовах нормального, суспільно корисного життя. Просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити, а саме призначити більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, в частині призначення міри покарання засудженим. Зазначає, що в ході як досудового розслідування так і в суді, ОСОБА_8 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому, вжив всіх можливих заходів для усунення шкоди, яка була заподіяна внаслідок злочину, вибачився перед потерпілими, відшкодував заподіяні збитки, проте все це не було жодною мірою враховано судом під час призначення покарання. Окрім цього, призначаючи покарання суд не в повній мірі врахував всі дані щодо особи засудженого, всі пом`якшуючі покарання обставини, та не надав належної оцінки тому факту, що він будь яких претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_8 не має, та просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі. Просить вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 вважає, вирок суду незаконним та необґрунтованим, в частині призначення міри покарання засудженим. Зазначає, що в ході як досудового розслідування так і в суді, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повністю визнали вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину та встановленню істини по справі, усунули заподіяну злочином шкоду, відшкодували завдані збитки проте все це недостатньою мірою враховано судом під час призначення покарання. Просить вирок суду змінити, та призначити їм покарання із застосуванням ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім цього, зазначає, що всупереч вимог ст. 23 КПК України судом не досліджувався висновок судово медичної експертизи, що унеможливлює перевірити наявність кваліфікуючих обставин, які є суттєвими для оцінки правильності кваліфікації дій її підзахисних у даному виді кримінального правопорушення. Просить вирок суду першої інстанції скасувати із призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 16 серпня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 скасовано у зв`язку з м`якістю призначеного покарання останнім та призначено новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим, думку прокурора який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги такі, що не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Посилання захисника ОСОБА_7 , що всупереч вимог ст. 23 КПК України судом не досліджувався висновок судово-медичної експертизи, що унеможливлює перевірити наявність кваліфікуючих обставин, які є суттєвими для оцінки правильності кваліфікації дій її підзахисних у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції за згодою учасників кримінального провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було роз`яснено право на захист, від якого обвинувачені відмовилися, про що є відповідні заяви (а.с. 39-41) і підтверджується звукозаписом судового засідання та зміст ст. 349 ч.3 КПК України, згідно якої вони визнали свою вину та погодилися про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що підтверджується заявами обвинувачених (а.с. 42-44) та звукозаписом судового засідання.

При цьому, судом було визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які не оспорюються, а тому посилання захисника про те, що судом не досліджувався висновок судово-медичної експертизи, а також не в повній мірі визначено розмір спричиненої шкоди, то дані обставини судом не могли бути досліджені в силу вимогам ст.349 ч.3 КПК України.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року п. 2 Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, роз`яснив, що відповідно до ст. 65 ч. 1 п. 1 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд враховує те, що вони раніше не судимі, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, що підтверджується вимогами ДІАЗ при УМВС України (а.с. 53,60,69), на обліках в Івано-Франківському ОНД та ОПНЛ № 3 не перебувають (а.с. 51,52,58,59,67,68), по місцю проживання характеризуються позитивно (48,57,66), молодий вік обвинувачених.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнав визнання вини, щире каяття обвинувачених у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не було встановлено.

Враховуючи всі наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також осіб винуватих, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не можливе без ізоляції від суспільства.

Як убачається зі змісту апеляційних скарг потерпілих, обставини, які пом`якшують покарання та характеризують особи обвинувачених, були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання.

В даному випадку з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, а також об`єкту злочинного посягання, яким в тому числі обов`язково виступають життя та здоров`я потерпілих, відсутність претензій з боку останніх не може бути підставою для звільнення засуджених від відбування покарання.

Таким чином, всі обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, на які посилаються апелянти, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання та застосовано ст. 69 КК України.

Судом у повній мірі враховано обставини вчинення злочину, а також те, що обвинувачені вчинили злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого.

Ті обставини, які пом`якшують покарання та підтверджуються матеріалами кримінального провадження стали підставою для застосування ст. 69 КК України, не дають підстав, виходячи із тяжкості злочину, фактичних обставин провадження, ступеня суспільної небезпеки, заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, для застосування ст. 75 КК України.

Тому, апеляційних підстав для скасування, або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2