Справа № 734/2116/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1151/2016
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

її представника адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2 814 грн. 72 коп. процесуальних витрат.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 12 березня 2016 року близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ІЖ 2717-90 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху автодорогою «Козелець-Бобровиця» в напрямку від с. Тополі до смт. Козелець, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відповідно не реагував на її зміну, при засліпленні, викликаному світлом фар зустрічного транспортного засобу, не зупинився, не змінюючи смуги руху, і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а продовжував рух зі швидкістю 80 км/год., перевищуючи допустиму швидкість, за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, при виникненні небезпеки для руху, а саме велосипедиста ОСОБА_11 , яка їхала в попутному напрямку, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, на відстані 3 км 422 м перед дорожнім знаком 5.45 смт. Козелець, наїхав на велосипедиста ОСОБА_11 , яка від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої внутрішньочерепної травми крововиливу в м`які тканини голови, травматичного обмежено дифузного та вогнищевого крововиливу в м`яку мозкову оболонку, шлуночки головного мозку, забійної рани, синців на голові; закритої травми грудної клітки з багато уламковим та осколковим перелом 3-го грудного хребця, перелому грудини, переломів 1,2,3,4,5 ребер зліва та переломів 9,10,11,12 ребер справа, забою обох легень, померла на місці пригоди.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.2, 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху України, що є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди і перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий ОСОБА_12 , відповідно до положень ст. 48 КПК України, не роз`яснив його права на захист, коли він був у статусі підозрюваного, схиляв до відмови від залучення захисника під час досудового слідства, обіцяючи умовний термін покарання. Протоколу прийняття заяви відмови від захисника, в його присутності, слідчий не складав.

На порушення вимог ч. 10 ст. 290 КПК України, при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, його обмежили в часі. Протягом однієї години, наданої для цього, він фізично не зміг це зробити.

Прокуратура Чернігівської області суду першої інстанції не надала усіх матеріалів кримінального провадження, у зв`язку з чим його захисник-адвокат ОСОБА_7 був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. При зверненні до прокуратури, одержав відмову з посиланням, що стороною обвинувачення всі докази надавалися суду, а тому суд, а не прокуратура зобов`язаний надати матеріали для ознайомлення

Під час досудового розслідування були допущені неповнота та однобічність, оскільки слідчий не дослідив усіх обставин кримінального провадження та не встановив усі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Не було встановлено та не допитано, водія, який засліпив світлом фар зустрічний транспортний засіб, не прийнято законного процесуального рішення щодо водія, який створив аварійну ситуацію.

На відстані 3 км 442 м перед дорожнім знаком 5.45 смт. Козелець, через засліплення, у нього видимість зовсім пропала, і він ненавмисно наїхав на велосипедистку, яка на порушення п. 6.2 Правил дорожнього руху, їхала посеред дороги, без увімкненої фари, без світлоповертачів, і він не мав можливості уникнути зіткнення.

При призначенні покарання суд першої інстанції, не дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив надміру суворе покарання. Близькі родичі загиблої потерпілої ОСОБА_11 , до нього претензій не мають. Моральну і матеріальну шкоду він відшкодував добровільно і в повному обсязі. Раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, ніколи не перебував, його ізоляція від суспільства, нікому користі не принесе.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, потерпілу та її представника, які заперечували проти скасування судового рішення та пом`якшення покарання, з огляду на нетверезий стан обвинуваченого під час керування транспортним засобом, прокурора, який спростував аргументи сторони захисту та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Як убачається з журналу судового засідання та аудіо запису до нього, розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому, суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_6 , чи правильно він розуміє зміст обставин справи, чи не має сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржувати ці обставин в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що його обманув слідчий та не склав протокол про відмову від захисника, не відповідають дійсності та вимогам кримінально - процесуального закону.

Складання протоколу про відмову від захисника, чинним кримінально - процесуальним законом не передбачено.

24 червня 2016 року, оголошуючи ОСОБА_6 підозру у вчиненні злочину, слідчий ОСОБА_12 вручив копію підозри під розписку, в якій повністю відтворений зміст ч. 8 ст. 42 КПК України права підозрюваного під час досудового розслідування ( а. п. 49-51). ОСОБА_6 власноручно записав, що послуг захисника не потребує. Про призначення захисника за рахунок держави, він слідчого не просив. Під час підготовчого судового засідання та розгляду кримінального провадження по суті пояснював, що буде захищати свої інтереси самостійно.

До обвинуваченого, заходи забезпечення кримінального провадження, не застосовувалися. Коли виникла потреба в запрошенні захисника, він запросив його самостійно. Залучення захисника з ініціативи слідчого чи суду прямо передбачено у ст. 52 КПК України, тоді як у даному кримінальному провадженні, участь захисника є необов`язкова.

Згідно положень ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази, достатніми для складання обвинувального акта, прокурор, а за його дорученням слідчий зобов`язаний повідомити підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Такий доступ обвинуваченому був наданий 29.06. 2016 року з 09 до 10 години дня. З урахуванням реєстру матеріалів досудового розслідування, однієї години було достатньо для ознайомлення чи виготовлення копій.

Та обставина, що захисник, якого залучив обвинувачений на стадії апеляційного розгляду, позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами досудового слідства, які відкривалися обвинуваченому, не є порушенням права на захист.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах обвинувального акту.

Після оголошення прокурором обвинувального акту, ОСОБА_6 повністю визнав свою провину, у зв`язку з чим прокурор у кримінальному провадженні ініціювала питання про скорочений порядок розгляду. Така позиція прокурора узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 349 КПК України, оскільки докази сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а визнання провини та каяття, згода на скорочений порядок розгляду, виключали необхідність надавати усі матеріали кримінального провадження чи вибірково їх частину, з метою залучення їх до матеріалів судового провадження.

Таким чином, повторно відкривати матеріали кримінального провадження захиснику, коли він вступив у справу на стадії апеляційного розгляду, були відсутні правові підстави. А суд, не мав можливості надати ті докази, які учасники судового провадження визнали та не оспорювали, а відповідно їх до матеріалів справи не залучали.

Доводи апеляційної скарги про відсутність процесуального рішення щодо водія зустрічного транспортного засобу, є безпідставними. Чинним кримінально - процесуальним законом не передбачено відмову в порушенні кримінальної справи. Отже, якщо водій зустрічного транспортного засобу засліпив обвинуваченого, який не побачив велосипедистку на дорозі, то висновки проведеної комплексної судової авто технічної та транспортно - трасологічної експертизи від 05.05. 2016 року були б протилежними і прокурор не звернувся до суду з обвинувальним актом.

Саме доведена винуватість стала підставою для повної визнання провини обвинуваченим, а не обізнаність та потреба в кваліфікованій правовій допомозі, як намагається подати захисник від імені ОСОБА_6 .

Обираючи вид та строк покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, проте вчинений з необережності, обставини справи, наслідки, що настали, думку потерпілої, яка наполягає на реальному позбавленні волі, зважаючи на стан сп`яніння обвинуваченого, і з урахуванням позитивних характеристик, добровільного відшкодування шкоди, призначив покарання у межах мінімальної санкції статті, яка передбачає покарання від 3 до 8 років позбавлення волі.

Прохання в апеляційній скарзі про звільнення від покарання, не може бути задоволене, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому, мають суворо виконуватися принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обвинувачений заявляючи про каяття в суді першої інстанції, в апеляційному суді фактично вину став заперечувати, висунув версію, що вжив спиртні напої після наїзду на потерпілу, винуватий інший водій а не він, слідчий йому обіцяв умовний термін, тоді як суд призначив реальну міру покарання. При цьому, відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції пояснив, що має середню освіту та знає, що засуджує за злочини суд, а не слідчий.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи обуреною позицією обвинуваченого, заявила, що останній в суді першої інстанції пояснював, що керував автомобілем, в якому перебувало ще двоє його друзів, усі троє перебували у нетверезому стані.

З огляду на характер злочину, його обставини, вкрай негативні наслідки, що настали для сім`ї потерпілої, обране судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Законних підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення. На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15