Справа № 551/193/16-к
ВИРОК
іменем України
17 травня 2016 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000062 від 23 лютого 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм ФОП ОСОБА_8 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2016 року близько 23-30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці поряд з кафе-магазином «Крамничка» у с. Пришиб Шишацького району Полтавської області, в ході сварки виниклої на ґрунті непорозуміння його дружини ОСОБА_9 з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом направленим на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. В наслідок вищевказаної дії ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; синців, що розташовані на спинці носа з розповсюдженням на стінки зліва та справа, в ділянці внутрішнього кута лівого ока, навколо правого ока, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав частково та пояснив, що у суботу 20 лютого 2016 року разом з дружиною ОСОБА_10 , братом ОСОБА_11 та його дружиною ОСОБА_12 у вечірній час відпочивав у кафе «Крамничка» в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області. Під час того, як вони близько 24-00 год. виходили з кафе на вулицю, до нього підійшла дружина ОСОБА_13 , яка виходила останньою, та повідомила, що на неї плюнув молодий чоловік, що стояв на вулиці поряд з виходом, вказавши на потерпілого ОСОБА_6 . При з`ясуванні вказаної обставини у ОСОБА_6 останній підтвердив, що плюнув саме він, але відмовився назвати причини такого вчинку та вибачитись за це. В зв`язку з тим, що обвинувачений перебував у збудженому стані, обумовленому некоректним відношенням до його дружини, він тильною стороною правого передпліччя наніс поштовх потерпілому в обличчя від якого останній впав на землю.

Дружина обвинуваченого намагалась надати потерпілому допомогу, але останній від неї відмовився та самостійно зайшов в приміщення кафе. Після цього він бачив потерпілого з серветкою прикладеною до носу, жодних тілесних ушкоджень у нього не помітив.

Через день, у понеділок, до нього приїхав батько потерпілого - ОСОБА_7 та вимагав сплатити 2000 грн. за лікування сина. Після пропозиції обвинуваченого зустрітись з потерпілим та пересвідчитись у наявності та характері завданих йому тілесних ушкоджень, батько потерпілого перестав йти на контакт, а потерпілим до органів поліції було подано відповідну заяву.

Заявлений до нього цивільний позов обвинувачений визнав частково, а саме в частині матеріальної шкоди, що підтверджується відповідними чеками, а також в частині моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Крім особистих зізнавальних пояснень обвинуваченого його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами по справі:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який будучі допитаним в судовому засіданні зазначив, що починаючи з 20-00 год. 20 лютого 2016 року відпочивав разом з друзями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у кафе «Крамничка», що у с. Пришиб Шишацького району Полтавської області. Близько 23-30 год. у членів його компанії виникла конфліктна ситуація з ОСОБА_10 , якій під час того, як вона виходила з кафе здалось, що хтось некоректно висловився в її бік. У конфлікт втрутився її чоловік ОСОБА_4 , яким примусив вибачитись перед своєю дружиною потерпілого, а потім наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Від отриманого удару потерпілий впав на землю та на деякий час втратив свідомість, отямившись уже під час надання йому допомоги друзями та власницею кафе ОСОБА_17 . Крім кровотечі з носа інші тілесні ушкодження у нього відразу не проявились.

Зазначив, що з обвинуваченим та його дружиною знайомий лише поверхово, у неприязнених відносинах з ними не перебуває. Заперечував виникнення у нього за певний час до бійки конфліктної ситуації з дружиною обвинуваченого в приміщенні Пришибського будинку культури, на чому наголошували обвинувачений та його дружина.

Бажаючи приховати від батьків факт отримання тілесних ушкоджень, вищевказані обставини їм не розповідав навіть після того як вони наступного дня виявили у нього розпухання носу, та ввечері наступного дня вибув на навчання до м. Полтави.

В зв`язку з погіршенням самопочуття в понеділок 22 лютого 2016 року не з`явився на заняття та ввечері того ж дня приїхав з батьком додому. 23 лютого 2016 року написав заяву про кримінальне правопорушення до Шишацького відділення поліції та пройшов у м. Миргороді судово-медичну експертизу. Після цього 3 дні перебував на стаціонарному лікуванні в Шишацькій ЦРЛ та близько тижня лікувався амбулаторно вдома.

Заявлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі, матеріальну шкоду обґрунтував витратами на придбання ліків та витратами на придбання пального для поїздок автомобілем батька до м. Полтави та м. Миргорода.

Моральну шкоду обґрунтував тим, що під час спричинення тілесних ушкоджень від відчув біль та приниження, оскільки це відбувалось в присутності його дівчини. Крім того внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, він був позбавленим можливості відвідувати зайняття у коледжі;

- показаннями законного представника потерпілого - ОСОБА_7 , який повідомив, що 21 лютого 2016 року виявив у свого сина ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді припухлості спинки носа. На запитання про характер даних ушкоджень син відповідати відмовився та ввечері того ж дня автобусом виїхав на навчання до м. Полтави.

Дізнавшись від мешканців с. Пришиб про те, що побиття його сина здійснив ОСОБА_4 , в понеділок 22 лютого 2016 року прибув до нього додому та запропонував вирішити конфлікт мирним шляхом, сплативши вартість лікування. На вказану пропозицію ОСОБА_4 після консультації з дружиною не погодився, жодних коштів на лікування не надав, за весь час лікування потерпілого станом його здоров`я не цікавився, своїх вибачень не приніс.

Забравши сина, увечері 22 лютого 2016 року він прибув додому, а наступного дня вони разом з`явились до Шишацького відділення поліції де син написав заяву про побиття. На вимогу працівників поліції в м. Миргороді син пройшов судово-медичну експертизу на предмет наявності тілесних ушкоджень, після цього стаціонарно лікувався в Шишацькій ЦРЛ та амбулаторно вдома.

Заявлений до обвинуваченого цивільний позов підтримав в повному обсязі. Додатково зазначив, що викладені у позовній заяві витрати на пальне у розмірі 800 грн. виникли в зв`язку зі здісненням ним на власному автомобілі «Део-Ланос» поїздок за сином до м. Полтави та разом з ним до м. Миргород для проходження СМЕ, а також на поїздки з с. Пришиб до Шишацької ЦРЛ та Шишацького відділення поліції.

Розмір моральної шкоди обґрунтував тим, що обвинувачений не вибачився перед потерпілим та не цікавився станом його здоров`я, хоча мав для цього всі можливості;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , яка є дружиною обвинуваченого, ОСОБА_19 , який є братом обвинуваченого та ОСОБА_20 , яка є дружиною останнього. Так, будучі допитаними в судовому засіданні вищевказані свідки в повній мірі підтвердили показання обвинуваченого в тому числі щодо причини конфлікту, яким, нібито, став плівок потерпілого на одяг та обличчя ОСОБА_9 , а також в частині того, що обвинувачений лише штовхнув потерпілого своїм правим передпліччя в область чи-то голови чи-то шиї. При цьому все це свідки, з їх слів, бачили на власні очі. Всі свідки з впевненістю стверджували, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння про, що свідчив запах алкоголю від нього та неадекватна поведінка, що спровокувала конфлікт.

Крім вищевказаних пояснень свідок ОСОБА_9 показала, що близько за місяць до даного інциденту вона під час відпочинку в будинку культури повідомила працівнику даної установи, що ОСОБА_21 , який також знаходився в даному закладі, забрав та не бажає віддавати тенісний м`яч, що входив до складу інвентарю клубу та призначався для ігри у теніс відвідувачами та вказала на нього. На думку свідка саме ця подія в подальшому спровокувала такі неадекватні дії відносно неї з боку ОСОБА_6 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який надав показання аналогічні показанням потерпілого. Пояснив, що чув, як ОСОБА_6 будучи відведеним в сторону ОСОБА_4 в голос вибачався перед кимсь з компанії останнього. На власні очі бачив, як обвинувачений наніс один удар кулаком потерпілому в обличчя від чого останній впав на землю. Жодних погроз після цього обвинувачений, який разом з компанією, ще якийсь час знаходився поряд з кафе, потерпілому чи іншим учасникам події не висловлював. Наступного дня після події бачив на потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців під очима, що почали проявлятись;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який підтвердив наявність конфлікту між потерпілим ОСОБА_6 та дружиною обвинуваченого - ОСОБА_9 в приміщенні кафе «Крамничка» с. Пришиб. Передумовою виникнення даного конфлікту нібито став конфлікт, що виник того ж дня між цими ж особами в приміщенні Пришибського будинку культури. Самої бійки він не бачив, але бачив, як потерпілий витирав кров з носа серветкою, що була надана йому власницею кафе;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_24 , яка будучи допитаною в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_25 , заперечила твердження потерпілого, що є або була його дівчиною та зазначила, що перебуває з ним лише у дружніх відносинах, як з колишнім однокласником. Підтвердила наявність конфлікту біля кафе в с. Пришиб у нічний час 20 лютого 2016 року між її знайомим ОСОБА_26 , з одного боку та ОСОБА_10 , з іншого боку. Після цього конфлікту ОСОБА_21 , будучи відведеним обвинуваченим в сторону від кафе, перед кимось в голос вибачався. Після цього вона бачила замах руки ОСОБА_4 та падіння ОСОБА_6 в зв`язку з чим прийшла до висновку, що перший наніс удар останньому, але самого удару не бачила. Злякавшись виду крові, яка після удару побігла у ОСОБА_6 з носу, вона залишила місце події та попрямувала додому;

- показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які здійснюють підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » с. Пришиб Шишацького району Полтавської області. В лютому 2016 року перед закриття кафе вони разом надавали допомогу відвідувачу кафе ОСОБА_29 у якого з носа бігла кров. При цьому ОСОБА_27 пояснила, що останній розповів, про те що йому спричинив удар інший відвідувач кафе ОСОБА_30 . ОСОБА_28 про вказану обставину потерпілого не розпитував. При цьому обидва свідка вказали, що крім кровотечі з носа інших тілесних ушкоджень у потерпілого не бачили, останній відчував себе адекватно та зупинивши кровотечу попрямував додому;

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_6 , написаною в присутності батька ОСОБА_7 , до Шишацького відділення поліції про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за те, що останній 20 лютого 2016 року близько 23-30 год. в кафе «Крамничка» с. Пришиб наніс потерпілому удар кулаком в обличчя та спричинив ушкодження у вигляді синців та саден обличчя (а.с. 81);

- висновком судово-медичної експертизи № 60 від 25 лютого 2016 року згідно якого «при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_6 виявлені слідуючи тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; синці, що розташовані на спинці носа з розповсюдженням на стінки зліва та справа, в ділянці внутрішнього кута лівого ока, навколо правого ока; на долонній поверхні лівої кисті, в проекції 1 п`ясної кістки, які могли утворитись не менш ніж від 2 (двох) точок прикладання сили тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості відносяться: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синці, що розташовані на обличчі, оцінюються тільки у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивші короткочасний розлад здоров`я; синець на долонній поверхні лівої кисті до легких тілесних ушкоджень.

Об`єктивних, судово-медичних даних, про те, що тілесні ушкодження нанесені в різний проміжок часу не мається.

Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, вважаю, що вони у своїй сукупності, не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню» (а.с84);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 70 від 29.02.2016 року згідно якого «враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді синця на долонній поверхні лівої кисті в проекції 1 п`ястної кістки вважаю, що воно могло утворитись при його падінні з висоти власного росту на тверду поверхню, даною анатомічною ділянкою тіла» (а.с.85);

Враховуючи наявність суперечностей у свідченнях потерпілого ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з іншого боку, в частині того якою саме частиною руки обвинуваченого, а саме кулаком чи передпліччям був нанесений удар (за показаннями потерпілого) чи поштовх (за показаннями обвинуваченого та вищевказаних свідків), суд приходить до висновку про те, що в даних обставинах мав місце саме удар, нанесений кулаком правої руки. Про це зокрема свідчать пояснення потерпілого, свідка ОСОБА_22 , характер отриманих потерпілим ушкоджень у вигляді гострої кровотечі з носа та діагностованих у нього в подальшому черепно-мозкової травми, струсу головно мозку, синців на носі та під правим оком.

При цьому суд до показань обвинуваченого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в цій частині ставиться критично та вважає, що обвинуваченим вони надані з метою зниження ступеню суспільної небезпеки спричиненого ним протиправного діяння, а свідками із солідарності з останнім. Так, свідок ОСОБА_9 є дружиною обвинуваченого, ОСОБА_19 рідним братом обвинуваченого, а ОСОБА_20 дружиною останнього, а отже всі вони, як близькі родичі обвинуваченого, зацікавлені у вирішенні справи на користь останнього.

Так саме критично ставиться суд до показань обвинуваченого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та не приймає до уваги їх показання про те, що потерпілий ОСОБА_31 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння плюнув у обличчя та на одяг дружини обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки окрім показань обвинуваченого та вказаних свідків, які є у справі заінтересованими особами, вказана обставина нічим та ніким не підтверджується.

Крім того показання обвинуваченого та вищевказаних свідків про те, що передумовою виникнення даної конфліктної ситуації став більш давній конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов, що ставить під сумнів відповідність свідчень вищевказаних свідків іншим фактичним обставинам події.

Так, свідок ОСОБА_23 взагалі стверджував, що вказані конфлікти мали місце в один день.

Свідок ОСОБА_32 , який працює на посаді художнього керівника Пришибського будинку культури та який зі слів обвинуваченого, його дружини ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_23 був свідком конфлікту, що виник при грі в настільний теніс, заперечив факт такої події за своєю участю та зазначив, що ОСОБА_6 взимку в клубі не бачив взагалі.

Крім того за свідченнями законного представника потерпілого ОСОБА_7 його син взагалі не має куртки синього кольору, в той час як обвинувачений стверджував, що під час конфлікту в клубі останній був одягнений в куртку синього кольору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причиною нанесення обвинуваченим удару потерпілому дійсно став словесний конфлікт з боку останнього з дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 .

Проте об`єктивні данні, які вказують на те, що вказаний конфлікт був ініційований саме потерпілим відсутні, а отже, на думку суду, конфлікт виник з надуманих мотивів коли дружина обвинуваченого ОСОБА_9 , не до кінця вірно оцінивши обстановку, безпідставно сприйняла жартівливу поведінку іншої компанії, до складу якої входив ОСОБА_6 , як образу та насмішки висловлені у її адресу, про що зокрема свідчать показання потерпілого та свідка ОСОБА_22 .

В той же час факт прилюдного вибачення потерпілого ОСОБА_6 перед дружиною обвинуваченого давав останньому достатні підстави вважати, що з боку потерпілого дійсно мали місце некоректні дії по відношенню до його дружини.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні твердження сторін обвинуваченого та потерпілого про перебування іншої сторони в стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-якими належними доказами вказані обставини не підтверджуються та спростовуються, як самим обвинуваченим так і потерпілим стосовно себе.

За таких обставин, суд погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення ним легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 ..

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До кримінальної відповідальності обвинувачений притягуються вперше. За місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи позитивно, здоровий, працездатний, займається суспільно корисною працею, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. (а.с. 82-83, 87-91).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого вчинення ним злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, як на тому наголошували прокурор та захисник, оскільки неправомірність дій потерпілого в судовому засіданні встановлена не була.

Крім того, на думку суду, сам характер правопорушення свідчить про те, що обвинувачений в стані сильного душевного хвилювання, до різновидів якого сучасна психологічна наука відносить стани афекту, стресу чи фрустрації, не перебував, оскільки спричинив потерпілому лише один удар, зумівши вчасно зупинитись та не продовжувати свої протиправні дії, детально запам`ятав всі обставини події, що в свою чергу свідчить про його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час конфлікту з ОСОБА_6 , а отже виключає його перебування у одному з вищевказаних станів.

Не визнає суд в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого його перебування в стані алкогольного сп`яніння, як на тому наголошував потерпілий та його законний представник, оскільки, як вже зазначалось вище, вказана обставина свого об`єктивного підтвердження не знайшла.

Не визнає суд в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення ним злочину відносно неповнолітнього, як на тому наголошував прокурор, оскільки статтею 67 КК України такої обставини не передбачено, а наведений у ній перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає (ч.3 ст. 67 КК України).

Зважаючи на вищевикладене, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи та джерело заробітку, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину, за відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого кримінального покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, що цілком відповідатиме меті кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню подібних кримінальних правопорушень в майбутньому.

Питання, заявленого потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 , цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (а.с.16), суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема особистих пояснень потерпілого, його законного представника, квитанцій що підтверджують вартість придбаних потерпілим ліків та витратних медичних матеріалів, суд дійшов висновку, що потерпілий внаслідок спричинених йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування та йому було призначено відповідне медикаментозне лікування, витрати на проведення якого разом з діагностикою склали 846,59 грн., що визнається стороною захисту, а отже вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

В супереч обов`язку доказування розміру шкоди, що не була встановлена досудовим розслідуванням та відображена у обвинувальному акті, заявлені позивачем витрати в сумі 800 грн. на придбання пального для проїзду до м. Полтави та м. Миргороду, а також в зв`язку з необхідністю відвідування під час лікування сина Шишацької ЦРЛ та Шишацького ВП ГУНП в Полтавській області, жодними документами не підтверджується.

Так, ні потерпілим, ні його законним представником на обґрунтування цивільного позову до суду не надано документів, що підтверджують перебування у їх власності легкового автомобіля певної марки, технічних документів, які містять данні про вид пального, яким заправляється автомобіль, а також данні про розхід палива при експлуатації автомобіля в змішаному режимі. Крім того ними не надано розрахунок кілометражу автомобіля при його експлуатації в зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому, а також відомості щодо вартості пального під час здійснення вищевказаних поїздок.

Зазначені обставини об`єктивно позбавляють суд можливості навіть приблизно визначити розмір витрат потерпілого на пальне, які він наводить у цивільному позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого вищевказаної матеріальної шкоди за її недоведеністю.

З приводу стягнення з обвинуваченого моральної шкоди суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Потерпілим та його законним представником не надано жодних доказів того, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілий ОСОБА_6 зазнав негативних змін у своєму житті, зокрема щоденні думки на спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, тривога, емоційні та тілесні реакції при відвідуванні аналогічних місць, зниження настрою, порушення сну, неприємні сновидіння, постійна емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання тощо, як про це зазначено у цивільному позові.

Разом з цим, з урахуванням конкретних обставин кримінального порушення, незміцнілої в силу віку психіки потерпілого, характеру та обсягу душевних і психічних страждань, яких неповнолітній потерпілий зазнав, як під час вчинення відносно нього протиправних дій з боку дорослого чоловіка ОСОБА_4 , так і внаслідок вчинення вказаних дій, що виразились у перенесенні ним приниження, відчутті болю, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності в тому числі навчального процесу, пов`язаного з необхідністю проходити діагностику, стаціонарне та амбулаторне лікування, а також з урахуванням того, що обвинувачений під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вважав, що останній образив його дружину, матеріального становища обвинуваченого, який хоча і має постійну роботу та джерело доходу, але також має утриманців у вигляді непрацюючої дружини та малолітньої доньки 2015 року народження, суд вважає за можливе позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в межах 3000 грн., що буде справедливим, розумним та співрозмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин справи.

Відомості щодо речових доказів по справі в матеріалах обвинувального акту відсутні та прокурором в судовому засіданні не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 846 (вісімсот сорок шість) грн. 59 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним порушенням, а всього стягнути 3846 (три тисячі вісімсот сорок шість) грн. 59 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_33 Сиволап