У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
при секретаріОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні 15 вересня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження №0000676 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року.
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
мешканця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 185 384 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року вирок скасовано в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 05 листопада 2014 року о 06.30 год., керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем ВАЗ 21124 та рухаючись по автодорозі сполученням Мукачево-Львів в напрямку м. Львова, при проїзді дороги в районі 419 км + 765,3 м, грубо порушив вимоги пунктів 1.2, 1.5, 1.10, 2.3.б, 2.3.д, 2.9.а, 11.3, 12.1, 12.2, 12.6.г Правил дорожнього руху України, не був уважним до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, рухався зі швидкістю, що перевищувала допустиму по видимості у напрямку руху, відволікшись від керування автомобілем, виїхав на зустрічну смугу, створив аварійну ситуацію та допустив зіткнення з вантажним автомобілем «МАН» з напівпричепом під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 21124 ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК. Вважає призначене покарання занадто суворим. Просить змінити вирок та пом`якшити покарання у межах, визначених судом першої інстанції.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що судом не враховано належним чином пом`якшуючі вину ОСОБА_5 обставини: вчинення злочину з необережності, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди, відсутність попередніх судимостей, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні непрацездатної матері. Просить змінити вирок та пом`якшити покарання.
У запереченні на касаційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 вважає доводи скарги безпідставними та стверджує, що на даний час шкоду навіть частково не відшкодовано. Просить залишити вирок без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення, надані засудженим дистанційно у режимі відеоконференції, на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину у касаційних скаргах не оскаржується.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено. Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд послався, зокрема, на пом`якшуючу покарання обставину визнання вини та щире каяття, обтяжуючу обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та дані про особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, працює.
Апеляційний суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального провадження та дійшов правильного висновку про те, що призначення мінімального покарання за ч. 2 ст. 286 КК обвинуваченому, який допустив грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, перебуваючи у цьому у стані алкогольного сп`яніння, що потягло смерть людини, є не обґрунтованим і занадто м`яким.
На думку колегії суддів, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, необережної форми вини, незворотності тяжких наслідків злочину смерті потерпілої, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, обране апеляційним судом покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436,438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 овський