Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/643/2016 Справа №641/2454/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
В ході досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 повідомила, що в травні 2015 року їй подарували мобільний телефон ТМ «Lenovo Vibe Z 2» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , на який в неї маються документи. 03.03.2016 року вона прийшла на своє робоче місце, в кабінет № 29 у вказаний навчальний заклад, де залишила свою сумку, в кишені якої, знаходився вищевказаний мобільний телефон. Приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_7 вийшла з кабінету не зачинивши його, не було її приблизно 15 хвилин. Повертаючись, вона побачила раніше незнайомого чоловіка, який шукав 7-Б клас, пояснила йому, як пройти, та одразу піднялась у свій кабінет № 29, де побачила, що бокова кишеня її сумки розстебнута та відсутній телефон. Вона одразу пішла до іншого кабінету та попросила мобільний телефон, щоб подзвонити на свій телефон, але зв`язок вже був відсутній.
В ході подальшого проведення досудового слідства був допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 03.03.2016 року у другій половині дня, коли він знаходився на радіо ринку по вул. Героїв Праці, до нього підійшов раніше незнайомий, як він потім дізнався ОСОБА_6 , який став йому пропонувати придбати мобільний телефон ТМ «Lenovo Vibe Z 2» за 1700 гривень, на запитання - де коробок та зарядний пристрій на вказаний телефон, ОСОБА_6 повідомив, що привезе через два дні. ОСОБА_5 , придбав вказаний телефон в ОСОБА_6 , про що, був складений «закупочний акт», де ОСОБА_8 поставив свій підпис. Телефон, який ОСОБА_5 придбав в ОСОБА_6 знаходиться по теперішній час у нього. Телефон та «закупочний акт» ОСОБА_5 бажав добровільно видати, бо, не знав в момент придбання вказаного телефону, що він був викраденим.
18.03.2016 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12 у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Lenovo Vibe Z 2» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та «закупочний акт» від 03.03.2016 року на ім`я ОСОБА_6 на продаж мобільного телефону ТМ «Lenovo Vibe Z 2».
Мобільний телефон ТМ «Lenovo Vibe Z 2» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та «закупочний акт» від 03.03.2016 року на ім`я ОСОБА_6 на продаж мобільного телефону ТМ «Lenovo Vibe Z 2», мають доказове значення по вказаному кримінальному провадженню.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала в повному обсязі.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. причину неявки суду не повідомив, про дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Так, відповідно п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що вказані речі набуті вході вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення.
Керуючись вимогами ст. ст. 167,170,172, 173 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Комінтернівського відділення Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, 18.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон ТМ «Lenovo Vibe Z 2» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та «закупочний акт» від 03.03.2016 року на ім`я ОСОБА_6 та продаж мобільного телефону ТМ «Lenovo Vibe Z 2».
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 та прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1