Справа № 640/3858/16-к
н/п 1-кс/640/2105/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

- рухомого майна підозрюваного ОСОБА_5 , 1974 року народження, а саме: автомобіля «SUBARU LEGACY», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_5 , 1974 року народження, а саме: нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 281,9 кв.м у нежитловій будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 9 березня 2015 року близько 12 години 45 хвилин керував технічно справним особистим автомобілем «Субару-Легасі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по вул. Олімпійська в м. Харкові з боку проспекту 50 річчя СРСР в напрямку проспекту Маршала Жукова зі швидкістю біля 60 км/год.
Під час руху по вказаній вулиці, в районі розташування будинку №13, при виникнення небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля, і яку водій ОСОБА_5 об`єктивно був спроможний виявити, не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано:
- п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
та скоїв наїзд на даного пішохода ОСОБА_6 1972 року народження.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , згідно з висновками судово-медичних експертиз №204-Ат/15 від 24.04.2015 та №830-А/15 від 25.09.2015, спричинені тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя у вигляді важкої черепно-мозкової травми, а також тілесні ушкодження середнього ступеню важкості у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням, перелому кістки правої гомілки та перелому шийки правого стегна зі зміщенням.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину вулиці Олімпійська з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля, і яку водій ОСОБА_5 об`єктивно був спроможний виявити, своєчасно не зменшив швидкість керованого ним автомобіля аж до його зупинки і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеню важкості.
У зв`язку з викладеним в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.
Крім того, ОСОБА_5 09.03.2015, приблизно о 12 год. 45 хв., після наїзду на пішохода ОСОБА_6 , в районі будинку №13 по вул. Олімпійська, м. Харкова, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не зупинився, не переконався, чи потребує потерпіла допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці та з місця події зник.
У зв`язку з викладеним в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
09.03.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.2 86, ч. 1 ст. 135 КК України.
В ході досудового розслідування ОСОБА_6 визнана потерпілою.
17 лютого 2016 року представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 заявив цивільний позов на відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 591 724 грн., яку вона зазнала, в результаті дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2015, скоєної водієм ОСОБА_5 .
В цивільному позові потерпіла сторона просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить гр. ОСОБА_5 , 1974 року народження.
В ході досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль «SUBARU LEGACY» реєстраційний номер НОМЕР_1 та нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 281,9 кв.м у нежитловій будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з довідкою реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції №36007401 від 07.04.2015.
Враховуючи виклалене, з метою забезпечення цивільного позову, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вказане рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , 1974 р.народження.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий його підтримав.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, 09.03.2016 р. підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, представником потерпілої адвокатом ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 591 724 грн., яку вона зазнала в результаті дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2015, скоєної водієм ОСОБА_5 , а тому з метою забезпечення заявленого цивільного позову вважає за доцільним накласти арешт на зазначене у клопотанні слідчого нерухоме майно та автомобіль, що належать підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
- рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , 1974 року народження, а саме: автомобіль «SUBARU LEGACY» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , 1974 року народження, а саме: нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 281,9 кв.м у нежитловій будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути виконана слідчим до 10.04.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1