справа № 274/4480/16-к
провадження № 1-кс/0274/761/16
У Х В А Л А
26.08.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на злочинну бездіяльність т.в.о. начальника Бердичівського відділу поліції ОСОБА_4 , умисне невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду ОСОБА_1 в порядку автоматичного розподілу справ 23.08.2016 року надійшла скарга ОСОБА_3 на злочинну бездіяльність т.в.о. начальника Бердичівського ВП ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Свою скаргу особа, яка її подала, мотивує тим, що 16.08.2016 року він отримав відповідь від 20.07.2016 року про відсутність підстав для внесення в ЄРДР відомостей в заяві, яка була подана ним і ОСОБА_5 , про вчинення працівниками ПАТ КБ "Приватбанк" злочинів. Прийняте рішення він вважає, незаконним, і просить скасувати дане рішення і зобов"язати т.в.о. начальника Бердичівського ВП ОСОБА_4 внести до ЄРДР відповідні відомості про подану ним заяву, розпочати розслідування фактів, викладених у даній заяві.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з"явився. Виклик скаржника здійснювався в судове засідання шляхом вручення повістки про виклик за адресою місця проживання скаржника, вказаною в скарзі. Згідно доповідної записки судового розпорядника, дружина скаржника відмовилась від отримання судової повістки.
Жодних доказів про те, що на день розгляду справи 26.08.2016 року заявник з поважних причин, в розумінні ст. 138 КПК України, не може з"явитися до суду, не надано.
Т.в.о начальника Бердичівського ВП ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, будь-яких пояснень щодо скарги від нього не надходило.
При цьому, враховуючи неприбуття скаржника та представника органу досудового розслідування на розгляд скарги, виходячи зі встановленого ч. 2 ст. 306 КПК України 72-годинного строку для розгляду скарги, враховуючи розумні строки, як засади кримінального провадження (п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України), слідчий суддя дійшов висновку про необхідність розгляду скарги ОСОБА_3 за відсутності скаржника, та представника органу досудового розслідування за наявними матеріалами та в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали витребуванні з Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, приходить до наступного висновку.
При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Приорітетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ч. 1 ст. 3 КПК України).
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Заявники вважали, що в діях працівників банку є ознаки шахрайства, привласнення, підроблення документів, службова недбалість, та ініціювали питання про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочинів посадовими особами банку.
Згідно доводів скарги, даних щодо реєстрації вказаних заяви в ЄРДР у визначений ст. 214 КПК України строк заявники не отримали, а отримали відповідь про те, що подана ними заява не містить достатніх даних, що свідчать про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України, а відтак відсутні будь-які обставини, які можуть бути підставою для внесення відомостей по даному факту до Єдинного реєстру досудових розслідувань. В даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини для вирішення яких їм необхідно звернутися до суду в порядку приватного звинувачення(а.с. 7).
Між тим, у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.
Частиною другої цієї норми передбачено, що порядок формування і ведення Реєстру регламентується спеціальним Положенням, тобто дане Положення про ЄРДР є невід`ємною складовою інституту початку досудового розслідування і підпорядковується нормам КПК, лише конкретизуючи їх зміст на основі тлумачення норм закону і концептуальних засад.
Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України за № 69 від 17.08.2012 року визначенні строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п. 3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.
Також п. 1.3 Положення передбачено, що особа, яка подала заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншим засобом зв`язку.
Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо).
При цьому, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела (п.1.2) повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, із змісту заяви від 29.06.2016 року про вчинення кримінальних правопорушень за ст.ст. 190, 191, 358, 366, 367 КК України, яку було подано до Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області, вбачається, що ній детально викладенні обставини (відомості) про кримінальні правопорушення, які думку заявників, скоєні службовими особами банку. Із цієї ж заяви вбачається, що скаржник ОСОБА_3 із вимогами ст.ст. 383, 384 КК України (Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, Завідомо неправдиве показання) ознайомлений, про що свідчити його особистий розпис.
Не дивлячись на категоричні приписи ст. 214 КПК України, уповноважена особа Бердичівського ВП ГУ НПУ в Житомирській області відомості до ЄРДР щодо вказаних кримінальних правопорушень не внесла.
З цього приводу в черговий раз слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, ч. 3 ст. 214 КПК України встановлено заборону проведення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення, тобто без реєстрації заяви чи повідомлення особи про злочин настають негативні наслідки, оскільки ця особа фактично позбавляється можливості реалізувати своє право на отримання державного захисту від злочину.
Окрім того, заявники, як правило не надають заяви про вчинення злочину безпосередньо слідчим чи прокурорам, а контактують з цього приводу з іншими службовими особами, а відтак, виходячи з концептуальних положень КПК і принципу верховенства права, «момент надання уповноваженим особам заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення» настає і тоді, коли заявник подав вказану заяву у встановленому порядку не безпосередньо слідчому (прокурору), а й іншій уповноваженій особі, зокрема, уповноваженому працівнику канцелярії прокуратури або чергової частини структурного підрозділу МВС України
Отже, системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що невнесення заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР- слід вважати таким, що не відповідає вимогам КПК і має ознаки незаконної бездіяльності слідчого.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заява ОСОБА_5 , ОСОБА_3 повинна розглядатись в порядку кримінального процесуального законодавства як повідомлення про кримінальне правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним на виконання вимог п. 18 ст. 3 КПК України, зобов`язати уповноважених осіб Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області внести до ЄРДР заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушеннь працівниками ПАТ КБ "Приват Банк" від 29.06.2016 року, передбачених ст.ст. 190, 191, 358, 366, 367 КК України.
Що стосується інших вимог, які зазначає в своїй скарзі ОСОБА_3 , то на думку слідчого судді вони задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до вимог частини 1 ст. 303 КПК України, не підлягають оскарженню під час досудового провадження.
Крім того ч. 2 ст. 307 КПК України, передбачений вичерпний перелік рішень, які можуть можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.
Від так скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність т.в.о. начальника Бердичівського відділу поліції ОСОБА_4 , невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській областів нести до ЄРДР заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення працівниками ПриватБанк від 29.06.2016 року, передбачених ст.ст. 190, 191, 358, 366, 367 КК України.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Копію ухвали невідкладно направити учасникам кримінального провадження та прокурору.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя ОСОБА_1