УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4440/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
на вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2016 року,
обвинуваченого ОСОБА_7
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній умисел на заволодіння майном потерпілої з корисливих мотивів, його дії були направлені на позбавлення доказів його роботи на земельній ділянці. В матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Вироком Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Запобіжний захід засудженому не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в задоволення цивільного позову 1416 (одну тисячу чотириста шістнадцять) гривень матеріальної та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 09.11.2015 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на присадибній ділянці ОСОБА_9 , яка розташована біля будинку АДРЕСА_1 , вирішив умисно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , відкрито викрасти мобільний телефон останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_7 , без відриву у часі, наблизився до ОСОБА_9 , схопив її за передню поверхню лівого передпліччя, в якій вона тримала мобільний телефон, та, стискаючи її, потягнув на себе, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_9 впала на ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_7 своєю лівою рукою схопив праву руку ОСОБА_9 та міцно стиснув її, після чого лівою рукою, умисно, наніс ОСОБА_9 чисельні удари в обличчя. Далі ОСОБА_7 з лівої руки ОСОБА_9 умисно, відкрито викрав мобільний телефон марки «Fly IQ 4404», вартістю 1386 грн., в якому знаходились дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 15 грн. кожна, якого перекинув через паркан на своє домоволодіння та в такий спосіб заволодів ним, після чого залишив місце скоєння злочину.
Внаслідок умисних неправомірних дій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 655 від 11.11.2015 року потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа з переходом в навколо очні ділянки, синців на шкірі та крововиливів на слизовій оболонці на нижній губі зліва, на верхній губі зліва, сколів на ріжучій поверхні 1-го зуба на верхній щелепі справа (11 зуба за міжнародною стоматологічною класифікацією) та на ріжучій поверхні 1-го зуба на верхній щелепі зліва (21 зуба за міжнародною стоматологічною класифікацією), синців на передній поверхні лівого передпліччя у нижній частині (2), у середній частині, на тилі лівої кисті (2), на передній поверхні правого передпліччя у нижній частині, на тилі правої кисті, які належить до легких тілесних ушкоджень
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції безпосередньо дослідив всі докази, зібрані у передбачений законом спосіб, дав їм належну оцінку, визначивши юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого.
Доводи щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.2ст.186 КК України, викладені в апеляційній скарзі, були перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Так, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, суд взяв до уваги наступні докази:
покази потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 09.11.2015 року на своєму подвір`ї ОСОБА_7 прийшов на її земельну ділянку та почав сваритися з її матір`ю ОСОБА_10 . Коли вона вийшла на подвір`я і стала це все фотографувати на мобільний телефон, обвинувачений схопив її за руку, в якій вона тримала телефон, вириваючи його. Після того, як вона впала, обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження, намагаючись відібрати телефон, і лише після того, як відібрав телефон і перекинув на свій город, він перестав бити її та пішов. Аналогічні пояснення потерпіла надавала і під час розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, пояснивши, що до теперішнього часу мобільний телефон їй не повернуто.
Такі показання потерпілої є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, які були ретельно досліджені судом першої інстанції:
з показами свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 09.11.2015 року до неї прибігла мати потерпілої та попросила надати допомогу доньці. У потерпілої з носа йшла кров, обличчя було побите. Їй пояснили, що потерпілу побив ОСОБА_7 . Дружина ОСОБА_12 їй говорила, що спочатку телефон був у неї, а потім вона віддала його ОСОБА_7 ; з показами свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що у листопаді 2015 року, в обідню пору, почула крик потерпілої ОСОБА_9 "вбивають" та "віддай мобілку". Невдовзі почула крик дружини обвинуваченого ОСОБА_7 : " ОСОБА_12 , кінчай, мобілка вже у мене". Пізніше свідок бачила побиту потерпілу ОСОБА_9 ; з показами свідка ОСОБА_10 , матері потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 09.11.2015 року , коли її донька вийшла на своє подвір`я і почала знімати її сварку з ОСОБА_7 на свій мобільний телефон, ОСОБА_7 накинувся на неї та став відбирати у доньки телефон, вони боролися, впали. ОСОБА_7 бив доньку в обличчя кулаком, телефон відібрав і кинув його на свою територію, після чого пішов до себе. Далі телефон забрала його дружина.
Показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються між собою й підтверджуються також іншими доказами, які були безпосередньо досліджені та проаналізованими судом під час ухвалення вироку: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними висновку судово-медичної експертизи №655 від 10.11.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які належать легких тілесних ушкоджень, характер цих ушкоджень не виключає їх нанесення за механізмом удару (стискання, тертя), давністю можливо 09.11.2015року, які могли утворитися не менш, ніж від 6-7 травмуючих ударів; даними протоколу огляду місця події; даними слідчого експерименту від 19.11.2015року та ілюстративною таблицею до нього, під час якого потерпіла показала за яких обставин обвинувачений 09.11.2015 року заволодів її мобільним телефоном та показала, з якою метою він наносив їй тілесні ушкодження та механізм їх нанесення, а також іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про недоведеність умислу ОСОБА_7 на заволодіння майном потерпілої з корисливих мотивів, спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.
Вищеперераховані докази доводять, що 09 листопада 2015року під час перебування на присадибній ділянці ОСОБА_9 у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення мобільного телефону потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись майном потерпілої на свій розсуд.
Отже, доводи захисника про відсутність у вироку доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, спростовано матеріалами кримінального провадження. Із них видно, що аналогічні твердження захисник висловлював у суді першої інстанції та воні обґрунтовано визнані такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисника не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції.
Таким чином, у процесі судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало значення для правильного вирішення справи, встановлені об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, допитані усі особи, показання яких мають значення для справи, а тому висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджуються сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджені судом, яким дана оцінка.
При цьому по справі істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 або правильність застосування кримінального закону, не допущено.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ: