АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/153/16 Справа № 202/7273/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та старшого прокурора прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішена доля речових доказів у справі.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 11 травня 2014 року близько 20 години 00 хвилин, знаходячись біля магазину «Брусниця», розташованого по пр.Миру, 14 у м.Дніпропетровську, на підґрунті особистих неприязних стосунків, внаслідок виниклого раніше конфлікту між ним та потерпілим, тримаючи у руках невстановлений гострий предмет з колюче - ріжучими властивостями, умисно наніс удар вказаним предметом в область живота потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, які за своєю ознакою небезпечні для життя у момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду скасувати в повному обсязі, та постановити нове рішення, яким провадження по справі відносно ОСОБА_9 закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні скарги захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 зазначили, що вирок суду є незаконний, необґрунтований, винесений з порушенням норм Кримінально-процесуального кодексу України, оскільки вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не встановлена та не доведена. В судовому засіданні допущено неповнота судового розгляду, виводи суду, викладені у вироку не відповідають дійсності, при розгляді справи були порушені вимоги кримінального процесуального Закону, та невірно застосовано Закон про кримінальну відповідальність. Крім того судом були прийняті недопустимі докази.

Не погоджуючись з вироком районного суду старший прокурор прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 та кваліфікації його дій, вважає що призначена судом першої інстанції міра покарання є м`якою. Просив скасувати вирок та постановити новий яким призначити ОСОБА_9 покарання в вигляді 8 років позбавлення волі

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги та скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 та просила її задовольнити скасувавши вирок районного суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 років позбавлення, а в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 відмовити, перевіривши матеріали справи та обсудив доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та старшого прокурора прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини злочину і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_9 своєї провини не визнав його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 який підтвердив суду, що саме ОСОБА_9 причинив йому тілесні ушкодження, вказував на ніж яким ОСОБА_12 скоїв злочин.

Крім показів потерпілого винуватість ОСОБА_9 в скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку.

Так при огляді місця події від 11 травня 2014 року зафіксовано, що оглянута ділянка місцевості біля магазину «Брусниця», розташованого по пр. Миру, 14 у м. Дніпропетровську де на асфальті знайдена кров та зроблені зіскоби, які були вилучені, у встановленому законом порядку та направлені на експертизу. Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 517 від 30 травня 2014 року, в зіскобі з асфальту знайдена кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2287е у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева праворуч з раною на межі навкологрудинної та середньо-ключичної лінії (на відстані 112 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 5,5 см праворуч від умовної середньої лінії тіла), яка переходить в раньовий канал, направлення якого спереду назад та зліва направо, далі проникає в черевну порожнину з ушкодженням великого сальника та явищами внутрішньочеревної кровотечі (50,0 мл. крові в черевній порожнині), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, так як небезпечні для життя у момент заподіяння.

З врахуванням характеру, локалізації та кількості виявлених у нього тілесних ушкоджень, експерт прийшов до висновку, що воно спричинено від однієї механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв в область черева праворуч у напрямку спереду назад та зліва направо, яким могло бути і лезо ножа. Враховуючи тяжкість отриманої травми, не є характерним для спричинення власноруч та при падінні з висоти власного зросту.

В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 розказав та показав яким чином йому було заподіяно тілесне ушкодження, а із висновку судово-медичної експертизи №2294е, видно, що локалізація та характер виявленого у потерпілого ОСОБА_7 тілесного ушкодження не суперечить механізму його спричинення, на який він вказував в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі ножем в черево праворуч.

В протоколі огляду чоловічої футболки від 11 травня 2014 року зазначено, що на ній є пошкодження та присутні забруднення у виді крапель бурого кольору.

Слідчій, в провадження якого перебувало кримінальне провадження,у присутності понятих, провів огляд речей одягнених на обвинуваченого ОСОБА_9 , вилучив їх та направив на судово-імунологічну експертизу, згідно висновкам якої в сліді на манжеті правого рукава кофти обвинуваченого ОСОБА_9 знайдена кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 .. Судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції вірно зробив висновок про те, що кров на манжеті рукава кофти обвинуваченого ОСОБА_9 належить саме потерпілому ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_9 має іншу групу крові, а поруч з ними нікого не було хто мав би кровотечу.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 ..

Аналізуючи наведене судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про невинність ОСОБА_9 є необґрунтованими.

Всі докази по справі є достовірними, належними, допустимими і достатніми для встановлення істини по справі і правильного її вирішення.

З огляду на це, доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, що вирок суду першої інстанції є незаконний, необґрунтований, винесений з порушенням норм Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачається із матеріалів справи суд повно дослідив всі обставини справи, вирішив, у відповідності з законом і дав належну оцінку всім доказам як тим, що підтверджують вину засудженого, так і тим, на які він посилався на свій захист.

Судом 1-ї інстанції перевірена версія обвинуваченого про те, що тілесне ушкодження потерпілому спричинив брат обвинуваченого ОСОБА_13 та свого підтвердження не знайшла, оскільки останній підтвердив суду, що 11 травня 2014 року близько 20 годин находився у кафе біля магазину «Брусниця» по пр.Миру у м.Дніпропетровську. Коли вийшов з приміщення то побачив ОСОБА_14 з ножовим пораненням. Ножом він ОСОБА_14 не бив і хто причинив йому ножове поранення він не знає.

Таким чином ці покази свідка ОСОБА_15 свідчать про те, що потерпілому тілесні ушкодження причинив ОСОБА_16 як на це вказує потерпілий.

Колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи апеляційних скарг як обвинуваченого так і його захисника про те, що потерпілий оговорює ОСОБА_17 в скоєнні злочину, оскільки постійно міняє свої покази, але, на думку колегії, слід взяти до уваги, те що потерпілий ОСОБА_18 стверджує, що саме ОСОБА_16 спричинив йому удар ножем, на це вказав потерпілий ОСОБА_14 і у суді апеляційної інстанції. Данні покази потерпілого судова колегія вважає достовірними оскільки вони узгоджуються з зібраними і перевіреними доказами на які послався суд 1-ї інстанції.

Таким чином судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, які за своєю ознакою небезпечні для життя у момент заподіяння, та скоїв злочин передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Судова колегія вважає необґрунтованими посилання в апеляціях захисника та обвинуваченого, що вирок по кримінальному провадженню слід скасувати, а провадження закрити на підставі ст.ст.284 п.6, 407 п.1, 5 КПК України.

Так ст.284 КПК України має лише один п.6 в ч.1, згідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню. В суді апеляційної інстанції встановлено, що крім винесеного 17 листопада 2015 року вироку іншого вироку відносно ОСОБА_9 по цьому кримінальному провадженню не існує, та суд не постановляв ухвалу про закриття кримінального провадження.

Далі, послання на п.1, 5 ст.407 КПК України взагалі суперечать одне одному, так як п.1 передбачає, що суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін, а п.5 скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

Стосовно доводів апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 , а саме те що призначена судом першої інстанції міра покарання є м`якою, то на думку судової колегії вони є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, як призначене з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи засудженого, який раніше не судимий, злочин скоїв вперше, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання які судом встановлено і правильно призначив покарання в межах санкції статті, яке слід вважати справедливим і достатнім.

Крім, того судова колегія вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 і відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 12 травня 2014 року по 14 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які можуть бути приводом для скасування вироку, при порушенні вказаної кримінальної справи, її розслідуванні, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

Таким чином підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405 КПК України, ст.72 ч.5 КК України, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та старшого прокурора прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 12 травня 2014 року по 14 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді