Справа № 534/1556/15-к
№ 1-кп/534/11/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
представника потерпілоїОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000434 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Котовське Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 04.03.2004 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.06.2006 р. умовно-достроково на 4 місяці 6 днів; - 26.10.2007 року Добровеличковським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.187 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; - 15.02.2010 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.ст.71,72 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.12.2011 р. умовно-достроково на 11 місяців 16 днів;

- 17.05.2013 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.122 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 17.11.2014 року за відбуттям строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
в с т а н о в и в :
11 квітня 2015 року близько 19 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_4 декілька ударів руками по різним частинам тіла, після чого із силою штовхнув її рукою. Внаслідок цього потерпіла вдарилася лівою частиною голови о стіну кімнати.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 повалив потерпілу на диван, сів на неї зверху та намагався душити ОСОБА_4 , натискаючи правим передпліччям їй на шию.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців невизначеної форми на лобі зліва з переходом у скроневу ділянку, навколо лівого ока, на правій боковій поверхні шиї, на задній поверхні лівого плечового суглобу, на тильній поверхні правої кисті, на задній поверхні верхньої третини правого стегна, на зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, на правій сідниці в кількості двох, на задній поверхні верхньої третини лівого стегна, синців округлої форми на внутрішній та задній поверхнях верхньої, середньої та нижньої третинах правого плеча, садна на лівій боковій поверхні шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженим в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до висновків судово-медичних експертиз №382 від 14.04.2015 року (а.с.71) та №871 від 13.10.2015 року (а.с.96) у ОСОБА_4 виявлені наведені вище тілесні ушкодження, які утворились від неодноразової, множинної дії тупих, твердих предметів, які діяли з достатньою силою для утворення даних тілесних ушкоджень, можливо у вказаний термін і при вказаних обставинах, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що обвинувачений ОСОБА_6 переслідує її, прагнучи з нею близьких стосунків. 11 квітня 2015 року в супереч її волі ОСОБА_6 проник до квартири потерпілої, де влаштував з нею сварку, погрожуючи їй помстою, побиттям за те, що вона не відповідає йому взаємністю. В ході сварки ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 декілька ударів руками по різним частинам тіла, після чого із значною силою штовхнув її, внаслідок чого вона вдарилася головою о стіну кімнати. Продовжуючи вчиняти відносно потерпілої насилля, ОСОБА_6 повалив ОСОБА_4 на диван, сів на неї зверху та передпліччям руки став тиснути їй на горло і душити. Також він тягав її за волосся. Обвинувачений припинив свої злочинні дії після втрутилися її родичі.

Аналогічні показання з приводу обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень надав допитаний в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_8 , який був очевидцем вчиненого злочину. Додатково ОСОБА_8 показав, що коли він заходив до квартири потерпілої, ОСОБА_6 скористався тим, що вхідні двері були відчинені і в супереч волі ОСОБА_4 проник до її помешкання.

Аналогічні показання з приводу проникнення обвинуваченого до квартири та обставин заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень надала в судовому засіданні мати потерпілої ОСОБА_9 , додавши при цьому, що ОСОБА_6 переслідує її доньку, намагаючись добитися її схильності.

Під час слідчих експериментів, проведених з участю потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , останні на місці вчинення злочину підтвердили та деталізували свої показання щодо обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень (а.с.49,56), які відповідно висновків судово-медичних експертиз №672 від 26.06.2015 року та №673 від 26.06.2015 року, в частині механізму завдання тілесних ушкоджень, не суперечать об`єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі потерпілої (а.с.55,72).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та пояснюючи, що за наведених вище обставин заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, однак, заперечував в суді, що рукою тиснув на горло потерпілої і в такій спосіб намагався її душити. Проте згадані твердження обвинуваченого повністю спростовуються показанням як потерпілої ОСОБА_4 , так і свідка ОСОБА_8 , які є узгодженими між собою та були перевірені під час слідчих експериментів. Крім того, зазначені показання не суперечать об`єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі потерпілої №871, відповідно до якої тілесні ушкодження у вигляді синця на правій боковій поверхні шиї та садна на лівій боковій поверхні шиї цілком могли утворитись від ударів руками або від натискання передпліччям нападника на шию потерпілої, про що свідчить їх характер та локалізація (а.с.96).

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги наведені вище показання обвинуваченого, в частині невизнання ним своєї вини, та вважає їх неспроможними.

Здійснивши судовий розгляд справи в межах висунутого обвинувачення, оцінивши дослідженні та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення проти здоров`я особи. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд, в силу ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, суспільно-корисною діяльністю не зайнятий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має чотири непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, в тому числі пов`язаних із застосуванням насилля до потерпілих (а.с.63-68,70). Останній раз ОСОБА_6 засуджувався за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 травня 2013 року за ч.1 ст.122, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі і встановлений за вироком від 27 травня 2016 року злочин вчинив менш ніж через півроку після звільнення з місць позбавлення волі, що характеризує його як особу, яка має звичку застосовувати насилля до інших осіб та яка вперто не бажає виправлятися.

В якості обставини, яка з негативного боку характеризує обвинуваченого, суд також враховує те, що після надходження згаданого кримінального провадження до суду, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і 16 липня 2015 року вчинив по відношенню до потерпілої ОСОБА_4 протиправні дії, за які постановою Комсомольського міського суду від 14 вересня 2015 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (а.с.146).

Вирішуючи питання щодо наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд звертає увагу на те, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнавав свою провину частково і замість того, щоб висловлювати жаль з приводу вчиненого, висловлював жаль лише з приводу нерозділених хибних «почуттів» до потерпілої, намагався частково перекласти вину на неї, стверджуючи, що вона спровокувала його агресію, будь-яких обставин, невідомих органами досудового розслідування, ОСОБА_6 не повідомляв, тому суд не погоджується з доводами прокурора про необхідність врахування зазначених пом`якшуючих покарання обставин.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує рецидив злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що для досягнення мети виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне і достатнє покарання у виді громадських робіт, призначене в максимальних межах, визначених санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 3000 грн. (а.с.69).

Свої вимоги мотивує тим, що в наслідок вчинення відносно неї умисного злочину, пов`язаного із застосуванням насилля та завданням їй тілесних ушкоджень, вона зазнала душевні страждання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення позову не заперечував.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позову, суд виходить із того, що у відповідності до загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду, визначених ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд вважає, що факт заподіяння потерпілій моральної шкоди є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілій страждань, пов`язаних порушенням її права на особисту недоторканість, спричиненням їй тілесних ушкоджень тощо. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що заявлені потерпілою 3000 грн. не перевищують суми, необхідної для компенсації заподіяної їй моральної шкоди.

Таким чином, розглянувши позов потерпілої в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1