АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2058/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 іпн. НОМЕР_1 .
Своє рішення суд мотивував тим, що земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 є доказом злочину, санкція ч. 3 ст. 212 КК України, за якою внесено відомості до ЄРДР, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_8 вказує, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях, він не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, а тому слідчий суддя, на думку апелянта, прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на земельні ділянки та квартири, які йому належать.

Крім того, ОСОБА_8 звертає увагу суду на те, що слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна, тим самим порушивши право останнього на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Підставою для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення слугували матеріали оперативного управління ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві та акт ДПІ, згідно із якими фізична особа ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) протягом періоду із 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 10 144 334,23 грн., тим самим ухилився від сплати податків до бюджету в особливо великому розмірі при купівлі- продажу майнових прав.

Старший слідчий слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 .

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000017 про накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 , слідчий суддя правильно встановив, що земельні ділянки та квартири, зазначені в клопотанні слідчого, є доказом злочину, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в ухвалі слідчого судді.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Тому слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 173 КПК України, наклав арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 .

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Доводи апелянта стосовно того, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на земельні ділянки та квартири, які йому належать, слід визнати непереконливими, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 пояснити походження грошових коштів, за які придбано земельні ділянки та квартири, а також підстави виникнення права власності на них, не зміг та повідомив слідство про відсутність рухомого та нерухомого майна у нього.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на земельні ділянки та квартири, які належать ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4