Справа № 163/2237/16-к
Провадження № 1-кп/163/102/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000118 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 11 липня 2016 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки Ауді-100, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Партизанській в с.Борове Любомльського району Волинської області, зі сторони початку с.Борове в напрямку вул. Л.Українки, поблизу будинку №3, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. б) п.2.3, який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, …; п.2.9(а), яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.10.1, який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.11.3, який дозволяє виїзд на смугу зустрічного руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, - допустив грубу необережність та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_7 , який рухався назустріч, та після скоєння дорожньо-транспортної пригоди на цьому ж транспортному засобі залишив місце пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце внаслідок вище вказаних порушень ПДР України,велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм помер на місці пригоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог п.2.3 (б), п.2.9 (а), п.10.1, п.11.3 Правил дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що 11.07.2016 року близько 15 години він випив орієнтовно 400 гр. вина, а за кермо власного автомобіля марки «Ауді» сів близько 22 год. та рухався із початку с. Борове Любомльського району додому, на вулицю Л.Українки. Слідуючи по вул. Партизанська в с.Борове Любомльського району зі швидкістю руху 50-60 км/год., у світлі фар, на відстані орієнтовно 8 метрів, побачив велосипедиста, який рухався йому назустріч. Знизивши швидкість, намагався його об`їхати, однак, оскільки відстань між ними була невеликою, уникнути наїзду на останнього йому не вдалося. Під час зіткнення велосипедист впав на капот його автомобіля, розбив лобове скло зі сторони водія, а після цього, впав ліворуч від автомобіля. Вийшовши з автомобіля, він побачив громадянина, який лежав на лівому узбіччі по ходу руху автомобіля без ознак життя, та злякавшись, що вбив людину, залишив місце пригоди. При цьому вказав, що медичної допомоги останньому не надавав та на місце ДТП поліцію не викликав. Приїхавши додому, випив близько 300 гр. горілки. Зазначив, що в момент пригоди на вулиці темніло, опадів не було, дорожнє покриття було сухим, вуличне освітлення не працювало, видимість автодороги нічим обмежена не була. Автомобіль на момент ДТП перебував у технічно-справному стані, усі його вузли та агрегати працювали справно, в тому числі гальмівна система та рульове керування. В автомобілі пасажирів та вантажу не було, на момент пригоди по мобільному телефону він не розмовляв, музика в салоні не грала та керувати автомобілем йому ніщо не заважал . Також підтвердив, що на момент ДТП він перебував у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилась 11.07.2016 року з її чоловіком, вона дізналась по телефону від ОСОБА_8 . Прийшовши на вказане останньою місце, переконалась, що учасником ДТП став її чоловік, який, на час його виявлення, мав важкі травми голови. Останній раз вона бачила чоловіка вдома, орієнтовно о 21 год. По прибуттю працівників поліції, дізналась, що ДТП скоїв односельчанин ОСОБА_9 . Після вказаної пригоди останній приходив до неї додому, просив вибачення та повністю відшкодував матеріальну шкоду. На поховання чоловіка вона витрачала кошти, відшкодовані їй обвинуваченим. Щодо міри покарання обвинуваченому висловила позицію не позбавляти останнього волі реально, про що суду подала відповідну заяву. Також не наполягала на позбавленні останнього права керування транспортними засобами. Вказала, що велосипед, який знаходився біля тіла її чоловіка, їх сім`ї не належить та, власне, його походження їй невідоме. На даний час претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження, кожен зокрема, не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому їх позиція є добровільною, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння.

У зв`язку з цим, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням висновків експертиз, даними про стан обвинуваченого та потерпілого у період вчинення суспільно-небезпечного діяння, а також характеризуючими даними особи обвинуваченого.

Згідно висновку судово-медичного експерта (експертиза трупа) №59 від 11.08.2016 року, на тілі гр-на ОСОБА_7 при судово-медичному дослідженні його трупа виявлені тілесні ушкодження: політравма: відкрита черепно-мозкова травма з масивними переломами кісток основи та склепіння черепу, розмозженням обох лобних часток головного мозку, крововиливами в бічні шлуночки головного мозку, крововилив в м`які покрови голови в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, багатооскольчаті переломи кісток носа, верхньої щелепи, обох виличних кісток, масивні рани обличчя; численні ссадна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, крововиливи шиї, правої сідниці, правого колінного суглобу, лівої стопи; рани правої гомілки, першого пальця правої стопи; тупа травма грудної клітки: переломи 1,2,3,4,5-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 6-го ребра зліва по лопатковій лінії, 4,5,6-го ребер зліва по біляхребцевій лінії 1,2,3,4,5,6-го ребер справа по біляхребцевій лінії; перелом лівої ключиці; тупа травма хребта: перелом хребта в грудному відділі між 4-м та 5-м грудними хребцями з повним його розривом та ушкодженням спинного мозку в даній ділянці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, з різною діючою поверхнею, можливо незадовго до часу настання його смерті і в своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Причиною смерті ОСОБА_7 стала політравма, тобто сукупність вищевказаних тілесних ушкоджень: відкритої черепно-мозкової травми з масивними переломами кісток мозкового та лицевого скелету черепа, розмозженням обох лобних часток головного мозку, крововиливами в бічні шлуночки головного мозку, тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер зліва та справа, перелом лівої ключиці, тупої травми хребта з перелом його в грудному відділі між 4-м та 5-м грудними хребцями з повним його розривом та ушкодженням спинного мозку в даній ділянці, які ускладнилися крововиливами в праву та ліву плевральні порожнини ( в лівій та правій плевральних порожнинах по біля 800,0 мл. рідкої крові, та по біля 120,0 см. куб. згустків крові), малокрів`ям внутрішніх органів, набряком головного мозку та легень (а.к.п.25-27).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП Волинського НДЕКЦ МВС України від 09.08.2016 року №266 стверджено, що в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, автомобіль Ауді 100, р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 на зафіксованому сліді гальмування знизив швидкість на 61,9 … 67,8 км/год або 58,4…64,0 км/год. (а к.п.74-76).
З висновку судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно трасологічні дослідження) Волинського НДЕКЦ МВС України від 10.08.2016 року №267 вбачається, що наїзд автомобіля Ауді-100, р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , на велосипедиста ОСОБА_7 відбувся на лівій смузі руху проїзної частини в напрямку вул. Л. Українки (а.к.п.65-67).
Відповідно до висновку ТМО Любомльського і Шацького районів №176 від 12.07.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 12.07.2016 року о 02 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а згідно повідомлення Волинського обласного наркологічного диспансеру від 01.08.2016 року за вих.№ 1723/1-7 щодо результатів дослідження проби крові обвинуваченого на наявність алкоголю, яке проводилось 13.07.2016 року із записом в журналі реєстрації досліджень за №1492, вміст алкоголю в крові гр. ОСОБА_5 становив 2,1 проміле (а.к.п.7; 50).

З висновку судово-медичного експерта (експертиза трупа) №59 від 11.08.2016 року вбачається, що при судово-медичному токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 , 1966 року народження, виявлений етиловий спирт в кількості 2,54 %, що стосовно живих осіб, відноситься до сильного алкогольного сп`яніння та вказує на перебування потерпілого на час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння(а.к.п.25-27).

Об`єктивних сумнівів у доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у суду не виникає.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, наслідки у виді смерті потерпілого, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також позицію потерпілої.

Окрім цього, суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого зважує на роз`яснення, наведені у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, про що об`єктивно свідчила його поведінка в ході розгляду справи в суді, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків потерпілій.
У відповідності до ст.67 КК України, до обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, як і не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, має постійне місце проживання, нещодавно втратив батька, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, утриманців не має, а також його поведінку під час дорожньо-транспортної пригоди та після її скоєння, його усвідомлення своєї протиправної поведінки, яка призвела до незворотних наслідків, про що свідчать його вибачення перед потерпілою.
Суд зважує й на фактичні обставини справи, за яких, як обвинувачений ОСОБА_5 , так і потерпілий ОСОБА_7 , як учасники дорожнього руху, під час дорожньо - транспортної пригоди перебували у стані алкогольного сп`яніння, а також враховує позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має та просила не позбавляти останнього волі реально.
Сукупність наведених вище пом`якшуючих покарання обставини, а саме, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування майнової шкоди, з урахуванням даних про його особу та позиції потерпілої, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину і дають підстави для застосування до ч.2 ст.286 КК України положень ч.1 ст.69 КК України, з призначенням іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, за якою ОСОБА_5 притягується до відповідальності.
Разом з цим, суд не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України, оскільки поведінка обвинуваченого після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, місце якої він залишив, як і залишив потерпілого, не дають суду впевненого переконання, що таке покарання буде достатнім для досягнення мети покарання, наведеної у ст.50 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді обмеження волі, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.
При призначенні такої міри покарання суд, незважаючи на позицію потерпілої, поміж іншого, враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який мав місце у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, при цьому його вчинення відбулося у стані алкогольного сп`яніння винного, після скоєння якого обвинувачений залишив місце ДТП та потерпілого, а тому, при загибелі останнього, обрання іншого більш м`якого покарання не відповідатиме принципу справедливості.
Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд приймає до уваги те, що, хоча ОСОБА_5 й раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, однак дану суспільно-небезпечну дорожньо-транспортну пригоду він вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та допустив грубе порушення правил дорожнього руху, зокрема, виїхав на зустрічну смугу руху, що призвело до невідворотних наслідків у виді смерті людини, а наявність у нього такого спеціального права не є виключним джерелом його доходу, тому вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.

На переконання суду, саме таке визначене обвинуваченому основне та додаткове покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, а також його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України. При цьому, враховуючи показання потерпілої ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне, вилучений з місця ДТП, велосипед «Салют» сіро-синього кольору знищити, оскільки його походження та законний власник невідомі.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 1540,70 грн. за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно-трасологічні дослідження) (880,40 грн.) та судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП (660,30 грн.), відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави (а.п.64, 73).
До вступу вироку у законну силу, обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередньо обрані заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом - правом керувати транспортними засобами.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням до основного покарання ч.1 ст.69 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк основного покарання у виді обмеження волі термін попереднього ув`язнення з 12.07.2016 року по 13.07.2016 року (два дні), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, виходячи з такого співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.72 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередні: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та тимчасове обмеження у користуванні правом керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1540 (одну тисячу п`ятсот сорок) гривень 70 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Речові докази:

- велосипед «Салют» сіро-синього кольору, який зберігається на майданчику тимчасового тримання автомототранспорту Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, знищити;

- автомобіль марки Ауді-100, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання автомототранспорту Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_5 .
Документи:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане центром ДАІ 0709 від 18.01.2014 року, на автомобіль марки «Ауді -100, р.н.з. НОМЕР_1 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1