Провадження № 11-кп/780/572/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимогоостанній раз 25 червня 2011 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі та звільненого на підставі ухвали Ірпінського міського суду від 07 квітня 2015 року відповідно до ст. 84 КК України у зв`язку з тяжким захворюванням, -
засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2011 року, перебуваючи 14.06.2015 року близько 19 години 00 хвилин на неогородженій та не охоронюваній території домоволодіння квартири АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_9 , повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав два бувших у використанні металевих ліжка, вартістю 350 гривень за кожне та одну чавунну семисекційну батарею вартістю 210 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 910 гривень. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких та середньої тяжкості злочинів, впродовж нетривалого проміжку часу, після звільнення від відбування покарання скоїв новий умисний злочин проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, збитки потерпілій не відшкодував.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить врахувати, що суд в порушення вимог ч.2 ст.76 КК України в резолютивній частині вироку поклав контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 на відділ поліції за місцем його проживання, що є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані у справі та не викликають сумнівів у своїй достовірності. Кваліфікація дій обвинуваченого є вірною.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Мотивуючи призначене покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризуються негативно, раніше судимий має ряд тяжких хронічних захворювань, думку потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави вважати його занадто м`яким.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, протягом якого він має виконати покладені на нього обов`язки.

Стосовно доповнень до апеляційної скарги прокурора, то на думку колегії суддів, вони заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд в резолютивній частині вироку поклав контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 на відділ поліції за місцем його проживання.
За змістом ст. 76 КК України контроль за поведінкою засуджених, на яких покладені обов`язки, передбачені цією статтею здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією.
Таким чином судом першої інстанції невірно визначено орган, який буде здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині має бути приведено у відповідність до вимог Закону.
Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду - зміні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий:
Судді: