справа № 488/902/16-к
провадження № 1-кп/488/167/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2016 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.08.2008 року Гагарінським районним судом м.Севастопіль АР Крим за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 27.04.2015 року за відбуттям строку,-
за п.13 ч.2 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

06.01.2016 року близько 03:00 год. ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за навмисне вбивство, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання у квартирі АДРЕСА_2 разом із своєю співмешканкою потерпілою ОСОБА_8 , в ході сварки із останньою, виниклою на грунті ревнощів, передбачаючи та бажаючи настання смерті потерпілої, накинув на її шию хустку, перемотав її двічі, подолавши супротив потерпілої, повалив її на підлогу, та почав із силою затягувати на шиї хустку до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя та надалі, із застосуванням м`язового зусилля, зазначену хустку ОСОБА_7 зав`язав двома вузлами у затягнутому стані на шиї потерпілої, що призвело до механічної асфіксії, спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, які потягли за собою смерть потерпілої та перебували у прямому причинному зв`язку із її настанням.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково, суду пояснив, що з потерпілою ОСОБА_8 мешкали разом, подали заяву до РАГСу про укладення шлюбу, весілля було призначене на 16.01.2016 року. Напередодні потерпіла кудись їздила, казала, що до подруги, через що 06.01.2016 року десь о 2-й годині у них відбулася сварка. ОСОБА_8 йому повідомила, що іде від нього, що у неї є інший чоловік; в ході сварки вона його вдарила долонею по обличчю; зі стільця він взяв хустку, встав, накинув її на шию потерпілої, перемотав двічі, штовхнув її, та впала на підлогу на спину; після чого він, перебуваючи з правого боку від неї на колінах став її душити хусткою, стягуючи її на шиї, здавлював таким чином секунд 30 доки потерпіла не перестала подавати ознаки життя, вона при цьому не чинила опір взагалі. Після цього він стягнув дану хустку на шиї ще щільніше та зав`язав на два вузли. Надалі на животі у потерпілої, коли та вже не рухалась, дихала чи ні - він не звернув уваги, він написав: Верни платок в церковь; перевдягнувся, зібрав в квартирі речі - золоті каблучки, гроші; порвав запрошення до РАГСу, на якому написав: Я тебя любить буду всегда! Извини, надеюсь Ты меня любила. Після того він заніс ключи від квартири до своєї сестри - на той випадок, щоб не зламували двері задля виявлення трупу, їй також віддав гроші, які йому мати давала на весілля, заніс зайняті гроші своєму знайомому та пішов наостанок у бар випити горілки - хотів погуляти, бо розумів, що буде затриманий поліцією. Вважає, що скоїв даний злочин у стані сильного душевного хвилювання, бо своїм повідомленням про зраду, потерпіла образила його чоловічу гідність, він таким чином хотів їй помститися, він не розумів, що робить; він усвідомив, що вбив ОСОБА_8 , однак не міг в це повірити, він не хотів її вбивати.
Незважаючи на часткове визнання провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина в інкримінованому за п. 13 ч.2 ст.115 КК України обвинуваченні повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_8 є його донькою; місяця за два до події повідомила їх, що виходить заміж, що з обвинуваченим вони подали заяву до РАГСу; у грудні 2015 року молоді приїздили до них в гості, мешкали близько тижня, конфліктів не було;
свідок ОСОБА_10 суду показав, що є вітчимом обвинуваченого; останнього характеризує виключно з позитивного боку;
судовий експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи №47 від 05.02.2016 року підтримала у повному обсязі; перебування обвинуваченого на час скоєння інримінованого діяння у стані сильного душевного хвилювання категорично заперечила;
судовий експерт ОСОБА_12 у судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи трупа підтримав у повному обсязі; суду також пояснив, що задля настання смерті шляхом удушення необхідно час тривалістю від 3-х до 5-ти хвилин; за 30 секунд особа може втратити свідомість; у даному випадку смерть потерпілої ОСОБА_13 настала від асфіксії, внаслідок щільного затягування на її шиї хустки та її зав`язування на вузли, хустка таким чином виступила у якості петлі; у будь-якому випадку смерть потерпілої настала від дій обвинуваченого, які перебували в причинно-наслідковому зв`язку із даними наслідками;
даними рапорту Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області щодо повідомлення по телефону ОСОБА_14 про виявлення опізнаного трупу у квартирі АДРЕСА_2 ;
даними протоколу огляду місця події від 06.01.2016 року із фототаблицею - приміщення квартири АДРЕСА_2 , під час огляду якої в період часу з 11.40 до 12.35 годин в кухні на підлозі виявлено труп жінки, на животі якого мається напис: Верни в церковь платок; на шиї трупа - щільно зав`язана хустка з вузлом на боковій поверхні шиї. На підлозі біля правої руки трупа виявлено запрошення на весілля, на частині якого мається напис: Я тебя любить буду всегда! Денис. Извини, надеюсь Ты меня любила; вилучено речові докази;
даними протоколу огляду трупу від 06.01.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто труп потерпілої ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті, вилучено речові докази;
висновком судово-медичної експертизи №21 від 29.02.2016 року, відповідно до якої смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії, в наслідок здавлювання органів шиї петлею (хусткою), що підтверджується загальноасфектичними ознаками, а також існуванням на шиї одиночної, горизонтально розташованої замкнутої странгуляційної борозди, крововиливом у м`які тканини шиї в проекції странгуляційної борозди. Дані пошкодження є тяжкими за ознаками небезпеки для життя, між заподіянням яких та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок;
висновком дактилоскопічної експертизи №59 від 15.01.2016 року, відповідно до якої на таблиці до протоколу огляду місця події від 06.01.2016 року наявні дев`ять слідів папілярних узорів пальців рук, з яких два сліди залишені середнім та безіменним пальцями лівої руки ОСОБА_8 , три сліди - вказівним, середнім пальцями правої та мізинцем лівої рук ОСОБА_7 , інші - є непридатними для ідентифікації;
висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №6 від 08.02.2016 року, відповідно до якої визначено генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_8 ;
висновком судово- медичної експертизи речових доказів №67 від 11.01.2016 року, відповідно до якої кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти А ізосерологічної системи АВО;
висновком молекулярно-генетичної експертизи №5 від 10.02.2016 року, відповідно до якої генетичні ознаки клітин на хустці є змішаними, містять генетичні ознаки потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 ;
даними протоколу огляду предметів від 06.01.2016 року, добровільно виданих свідком ОСОБА_15 , кілець у кількості 4-х штук з металу жовтого кольору, два з яких є обручками з бирками, які свідку передав обвинувачений;
висновком судово-медичної експертизи №32 від 04.02.2016 року, відповідно до якої при освідуванні ОСОБА_7 06.01.2016 року тілесних ушкоджень не виявлено;
даними слідчого експеримента за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 06.01.2016 року, в ході проведення якого ОСОБА_7 показав і розповів за яких обставин було вчинено злочин.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 приходить до наступних висновків.
Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на скоєння ним інкримінованого злочину у стані сильного душевного хвилювання, яке раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Відповідно до диспозиції ст. 116 КК України, умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.
За змістом закону, стан сильного душевного хвилювання - це стан фізіологічного афекту, що раптово виник і являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, як домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними. Під фізіологічним афектом в науковій літературі розуміють такий, що раптово виникає, відносно короткочасний, інтенсивний та бурхливий емоційний процес вибухового характеру, що є реакцією на сильний зовнішній збудник і може дати непідкорену свідомому вольовому контролю розрядку дії. Звуження свідомості призводить до зниження здатності особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Перебування обвинуваченого на час скоєння злочину у стані сильного душевного хвилювання спростоване представленими суду доказами:
висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи №47 від 05.02.2016 року, відповідно до якої на час скоєння інкримінованого діяння ОСОБА_7 знаходився у стані емоційного збудження, яке не зробило суттєвого впливу на його свідомість та поведінку; на час скоєння протиправних дій у стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання ОСОБА_16 не перебував.
Відповідно до викладених мотивувальною частиною даної експертизи фактичних обставин, на підставі яких комісія лікарів прийшла до вищезазначених висновків встановлено, що ОСОБА_16 до врачів-психіатрів за медичною допомогою ніколи не звертався, на обліках в психіатричних закладах не перебував, під час скоєння інкримінованого діяння розладів свідомості, пам`яті, маячні, галюцинацій не було, дії його були усвідомлені та цілеспрямовані. При дослідженні у нього продуктивних психотичних розладів, порушень інтелекту, пам`яті не виявлено, він у свідомості, адекватний у поведінці. Наявні у нього відхилення в емоційно-вольовій сфері (лабільність емоцій, схильність до конфлікту, демонстративність), їх глибина, статика, динаміка не досягали рівня розладу особистості.
У підекспертного виявлена тенденція до накопичування негативних емоцій з наступною розрядкою у вигляді нападів гніву, підвищеною образливістю, бажанням помститися, мається схильність до ревнощів. Виявлені риси характеру у вигляді агресивних тенденцій: високий рівень фізичної агресії (використання фізичної сили розглядається як можливий спосіб вирішення спірних питань, висока схильність до раздратування - готовність проявлення при найменшому збудженні, запальності, різкості і брутальності.
Є показовою невиразність афективної звуженості свідомості - про що свідче збереженість у Коннова здатності до інтроспекції, достатня повнота охоплення і точність сприйняття обставин скоєного, можливість наступного правильного та диференційного їх відтворення в період розслідування. Збереженість довільності поведінки - на що вказує цілеспрямованість його дій при реалізації діяння, цільовий їх характер. Показові ознаки раціонального управління афектом - ситуаційного самонакручування підекспертного. Відповідність змісту хвилювань та особливостей течії емоційного процесу психологічним закономірностям і поведінковому стереотипу звичайного емоційного реагування в тяжких ситуаціях - раніше задушив свого двоюрідного брата в конфліктній ситуації.
На відсутність ознак емоційної, інтелектуальної та фізичної виснаженості вказує адекватність поведінки, обумовленої обставинами скоєного- чітко спланував свої дії, щоб віддати борги, ключі від квартири, поїхав погуляти наостанок, тобто чітко виявляється мобілізуючий, а не дезорганізуючий ефект емоцій.
Враховуючи, що зазначений висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи базується на безпосередніх дослідженнях самого обвинуваченого шляхом проведених експертами з ним співбесід, матеріалах справи та відповідних методиках судово-психологічного дослідження, а також наданий з урахуванням психологічних особливостей особи обвинуваченого, кваліфікованими експертами зі значним стажем експертної роботи в області судової психіатрії та лікарської справи, є вмотивованими та науково обґрунтованими, у суду не викликає сумнів в його об`єктивності.
Допитаний у судовому засіданні провідний судовий експерт за спеціальністю психологія вищої категорії ОСОБА_11 повністю підтвердила вищезазначений висновок, суду також показала, що з обвинуваченим співбесіда проводилась лікарями двічі, останній був контактен, показання надавав за власною волею; тільки сукупність проведених в ході експертизи дій: діагностичних досліджень, співбесіда, матеріали справи та врахування індивідуальних особливостей підекспертного дозволило комісії зробити висновок, що на час скоєння інкримінованого діяння ОСОБА_7 знаходився у стані емоційного збудження, однак такий стан не зробив суттєвого впливу на його свідомість та поведінку, тобто у стані фізіологічного афекту ОСОБА_16 не перебував.
Поміж іншого, як встановлено з показань обвинуваченого, конфлікти на побутовому рівні між сторонами виникали часто, у тому числі на грунті особистих відносин, неодноразово обвинувачений із потерпілою в ході таких конфліктів мали намір скасувати весілля, враховуючи також тривалість маючого місце конфлікту - близько часу, а також цілеспрямовану, адекватну та усвідомлену поведінку обвинуваченого після скоєння вбивства, який, розуміючи невідворотність затримання, вирішив організаційні питання - на протязі п`ятнадцяти хвилин, знаходячись у квартирі, перевдягнувся, зібрав гроші та цінності, написав прощальну записку потерпілій, зробив напис на її тілі, та надалі - пішов віддав борги знайомим та родичам, ключи від квартири, щоб не зламували двері при виявленні трупу, та наостанок відвідав бари та вжив алкогольні напої, а також враховуючи притаманні обвинуваченому риси характеру у вигляді агресивних тенденцій з високим рівнем фізичної агресії, суд вважає, що ситуація конфлікту, яка мала місце 06.01.2016 року не мала ознак афектогенної, а емоційний стан обвинуваченого не знижував його здатності усвідомлювати свої дій, тому перебування обвинуваченого у стані сильного душевного хвилювання на момент вчинення дій, які йому інкримінуються, виключається.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 суд розглядає, як спосіб його захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання.
Неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу суд вважає посилання захисту на заподіяння обвинуваченим потерпілій тяжких тілесних пошкоджень, яке захисник мотивує тим, що обвинувачений здавлював шию потерпілій близько 30 секунд, за вказаний час остання могла лише втратити свідомість, оскільки вони спростовані висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , а також поясненнями допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_12 .
Як встановлено протягом розгляду справи і таких фактичних обставин не заперечує сам обвинувачений, останній хустку на шиї потерпілої намотав двічі, внаслідок чого утворилося два вітка, після цього з силою протягом 30 секунд стягував хустку та надалі, після того, як потерпіла втратила свідомість та перестала надавати ознаки життя, щільно затягнув її на шиї потерпілої та зав`язав її за допомогою двох вузлів.
З пояснень судового експерта та дослідженої судово-медичної експертизи трупа вбачається, що хустка була зав`язана на шиї потерпілої таким чином, що було практично неможливо ввести пальці під вітки хустки, при цьому діаметр петлі хустки склав 8 см. Тобто смерть потерпілої за даних обставин настала саме внаслідок затягнення хустки, її зав`язування у затягнутому стані на вулзи та її перебування на шиї потерпілої у такому стані, тобто у даному випадку хустка являла собою петлю. У будь-якому разі, між тілесними ушкодженнями, що мають місце на шиї потерпілої, які були завдані потерпілій безпосередньо обвинуваченим, та її смертю мається прямий причинний зв`язок.
Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_16 , його поведінка до, під час та після вчинення злочину, локалізація і тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілої та механізм їх спричинення, використання знаряддя злочину, а саме - застосування травмуючого впливу на шию потерпілої, яка є життєво важливим органом людини шляхом її сдавлення хусткою, надалі затягування даної хустки із м`язовим зусиллям та зав`язування вузлами у затягнутому стані - є саме дією, спрямованою на вбивство, чого не міг не розуміти у силу свого віку та розвитку обвинувачений, тому суд вважає встановленим, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажав настання таких наслідків, тобто діяв з прямим умислом, направленим на позбавлення її життя.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті особі, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає часткове визнання провини. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає рецидив злочину.
При цьому, суд вважає за необхідне виключити з інкримінованих обвинуваченому обставину, що обтяжує покарання, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, як таку, яка не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Сам обвинувачений вживання алкогольних засобів під час скоєння злочину заперечує, а інших доказів стосовно зазначеного факту органом досудового розслідування суду не надано.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, скоєння обвинуваченим особливо-тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, внаслідок якого настала смерть потерпілої, умисної форми вини інкримінованого обвинуваченому злочину; з урахуванням даних щодо його особи - який має непогашену у встановленому Законом порядку судимість за скоєння аналогічного особливо-тяжкого злочину проти особи (умисного вбивства), вчинив злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, посередковано характеризується за місцем проживання, відносно якого був встановлений адміністративний нагляд, правила якого обвинуваченим систематично порушувались; на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, для досягнення цілей покарання, задля запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
Вартість експертиз слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, судова колегія,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Термін відбуття покарання обчислювати з часу фактичного затримання - з 06 січня 2016 року, зарахувавши у строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення - з 06 січня 2016 року по день постановлення вироку суду - по 25 квітня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за проведення судових експертиз - 7 200,18 грн.
Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в камері схову Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області - кулькова ручка, два аркуші паперу, папілярні візерунки, зразки крові, нігтьові пластини, хустка - знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3