Справа № 203/3934/16-к
У Х В А Л А
іменем України
26 серпня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську клопотання старшого слідчого Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, освіта вища, приватного підприємця, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0002384,
ВСТАНОВИВ:
СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002384 за фактом вбивства ОСОБА_9 , відомості за яким 31.07.2016 року було внесено до ЄРДР з визначенням правової кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.
31.07.2016 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було повідомлено ОСОБА_7 та ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2016 року останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб до 30.08.2016 року 04-30 г.
23.08.2016 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 23.08.2016 року також було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відомості за яким було внесено до ЄРДР 23.08.2016 року.
В наданому клопотанні слідчим ставиться питання про продовження строку тримання під вартою підозрював-ного до двох місяців до 30.09.2016 року, з посиланням на те, що закінчити розслідування у кримінальному провадженні у встановлений законом строк не доводиться можливим в зв`язку з необхідністю отримання висновків призначених судово-медичних, судово-балістичних, медично-криміналістичних та психіатричної експертиз; провести додатковий огляд місця події за участю спеціаліста в галузі балістики та слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_10 і підозрюваного; надати доступ до матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування. Змінювати міру запобіжного заходу підозрюваному не є доцільним, оскільки зібрані під час досудового розслідування докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, з урахуванням чого, а також відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в місці мешкання, у т.ч. утриманців, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення, схову або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлених обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів, або перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.
Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України не доведена, зібрані під час досудового розслідування докази, на які слідчий посилається в своєму клопотанні, є недопустимими, а також на позитивні характеристики підозрюваного, наявності у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання та на утриманні матері похилого віку.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисників, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя у відповідності до ст.178 КПК України приймає до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується; вагомість наявних доказів, які наведені в клопотанні слідчого та досліджені під час розгляду клопотання, та які підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 до скоєних злочинів; той факт, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого, у разі доведеності вини підозрюваного, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.
Також суд враховує, що у кримінальному провадженні не проведено всі слідчі дії, заплановано проведення слідчого експерименту за участю свідка та підозрюваного на місці скоєння злочину за місцем проживання підозрюваного, проведення ряду експертиз, захисниками підозрюваного заявлено клопотання про допит свідків за місцем проживання підозрюваного.
При цьому слідчий суддя також бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно висновків якого тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Такими ознаками на думку слідчого судді є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень.
Таким чином, зазначені вище обставини дають достатні підстави вважати про продовження існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема: що підозрюваний побоюючись покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та, таким чином, перешкоджати встановленню істини по даному провадженню.
З урахуванням зазначеного, а також приймаю учи до уваги, що на теперішній час у кримінальному провадженні не отримано висновки призначених у ньому експертиз, є необхідність в проведенні ряду інших слідчих дій, зазначених в клопотанні, що мають суттєве значення для повного, об`єктивного та всебічного розслідування і не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин, враховуючи, що вказані обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , а також, що в клопотанні ставиться питання про продовження строку тримання під вартою в межах двомісячного строку досудового розслідування, визначеного п.2 ч.1 ст.219 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.
Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.183 КПК України, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Що стосується клопотань захисників підозрюваного про недопустимість доказів, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.4 ст.87 КПК України передбачені цією статтею докази визнаються судом недопустимими під час-будь-якого судового розгляду.
А відповідно до положень п.24 ч.1 ст.3 та глави 28 КПК України судовий розгляд це стадія кримінального процесу на якій розглядається справа по суті і ця стадія не відноситься до досудового розслідування.
В зв`язку з цим, питання щодо недопустимості доказів повинно вирішуватись судом під час розгляду справи по суті в порядку, передбаченому ст.89 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує, що крім доказів, клопотання про визнання яких недопустимими було заявлено адвокатами підозрюваного, матеріали кримінального провадження містять і інші докази (показання свідків, висновок судово-балістичної експертизи, протоколи огляду трупа та місця події,дають достатні підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у інкримінованих злочинах.
Керуючись ст.ст.176-178,183,184,193,194,196,197,199 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строки тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 29 вересня 2016 року 04-30 г.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1