Справа № 297/2546/15-к
УХВАЛА
17 березня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000326 від 24.04.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
12 жовтня 2015 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на домашній арешт, мотивуючи його тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду відпали, крім того, у нього наявна тяжка хвороба, яка потребує постійного лікування і внаслідок якої подальше тримання обвинуваченого під вартою є утрудненим.

Обвинувачений підтримав заявлене клопотання.

Прокурор заперечив проти заявленого клопотання з мотивів його безпідставності.

Вислухавши думки учасників розгляду справи, суд вирішив, що клопотання слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. П. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (Рішення Європейського Суду з прав людини від 12 січня 2012 року у справі Тодоров проти України, заява №16717/05).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 07.10.2015 року, відповідно до ухвали слідчого судді Берегівського районного суду. На даний час прокурором в судовому засіданні не наведено наявності ризиків, які б давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, суд при вирішенні даного питання, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, а саме, тяжку хворобу, сімейний і матеріальний стан. А тому суд приходить до переконання, що запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід змінити на домашній арешт, з покладенням на нього необхідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 314-317, 371, 372, 474 КПК України,
ухвалив:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, змінити на домашній арешт з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 - без дозволу суду цілодобово;

3) утримуватись від спілкування з свідком та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1