Провадження № 11-кп/792/396/16
Справа № 676/7632/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.296, ч.2 ст. 185КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001037 від 22.11.2015 за апеляційними скаргами прокурора та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, українця, громадянина України, з неповною середньо освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

-20 січня 2000 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч.1 ст.81, ч.1 ст.89, ст.208, ст.42 КК України ( в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

-11 липня 2003 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-18 січня 2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання:

-за ч.1 ст. 296 КК України один місяць арешту;
-за ч.2 ст. 185 КК України три місяці арешту.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді арешту на три місяці.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави судові витрати в розмірі 245 грн. 52 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Як вбачається з вироку, 22 листопада 2015 року близько 13 години в лісі, поблизу с. Суржинці, Кам`янець - Подільського району, ОСОБА_8 ігноруючи елементарні існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі, добропристойності, відкрито виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та впорядкованого функціонування суспільних відносин, не маючи на те будь-яких вагомих підстав, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи протиставити себе суспільству та принизити людську гідність особи похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрив очі руками та кинув її на землю. Після чого, ОСОБА_8 на протязі близько 20 хвилин руками утримував ОСОБА_9 на землі, не реагував на її прохання відпустити її, на протязі цього часу умисно наніс п`ять ударів руками в область голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді 2 синяків в області обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 27 листопада 2015 року близько 04 години в с. Китайгород, Кам`янець - Подільського району, перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «Gironell», вартістю 810 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Вважає, що суд призначивши покарання ОСОБА_8 , не в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, особу винного. На думку прокурора суд дійшов помилкового висновку про можливість виправлення останнього із застосуванням до нього трьох місяців арешту, що є необґрунтованим, у зв`язку з чим суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Також судом не взято до уваги обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 в частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України виправдати. Також просить дослідити обставини щодо даного кримінального правопорушення. Вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та застосування закону, який не підлягає до застосуванню. Зазначає, хоча ОСОБА_8 під час судового розгляду визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, проте після закінчення судового засідання заперечив це та пояснив, що працівники поліції сказали що для нього так буде краще, і документи він підписував не читаючи їх. Вказує, що потерпіла ОСОБА_9 спровокувала ОСОБА_8 , оскільки образливо до нього висловлювалася, тому в його діях не має ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Також, на думку захисника, суд не з`ясував об`єктивно обставини щодо способу, форми вини та мотивів кримінального правопорушення вчинене ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги поданої захисником, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинних дій, передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на доказах, зібраних в установленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є обґрунтованими.

Як встановлено судом, 22 листопада 2015 року близько 13 години в лісі, поблизу с. Суржинці, Кам`янець - Подільського району, ОСОБА_8 ігноруючи елементарні існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі, добропристойності, відкрито виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та впорядкованого функціонування суспільних відносин, не маючи на те будь-яких вагомих підстав, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи протиставити себе суспільству та принизити людську гідність особи похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрив очі руками та кинув її на землю. Після чого, ОСОБА_8 на протязі близько 20 хвилин руками утримував ОСОБА_9 на землі, не реагував на її прохання відпустити її, на протязі цього часу умисно наніс п`ять ударів руками в область голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді 2 синяків в області обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 27 листопада 2015 року близько 04 години в с. Китайгород, Кам`янець - Подільського району, перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «Gironell», вартістю 810 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні зазначених злочинів.

На підставі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами до скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Свою причетність до вчинення злочинів обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої та апеляційної інстанції не заперечував.

В ході судового розгляду, винність ОСОБА_8 у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 листопада 2015 року та фототаблиці до нього, ОСОБА_8 розповів та продемонстрував обставини та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 (Т2 а.к.п. 55-61).

Згідно висновку експерта №876 від 23.11.2015 року, у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в області обличчя, які могли утоворитися внаслідок ударів тупим твердим предметом і по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.(Т.2 а.к.п. 15).

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_8 давав визнавальні покази оскільки так сказали працівники поліції, колегія суддів вважає надуманими. Його показання які він давав на досудовому слідстві та в суді першої інстанції узгоджуються між собою, є логічними та послідовними і підтверджуються доказами зібраними по справі та розцінюються судом як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення хуліганства.

Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України (хуліганство), тобто у грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, що виразилось у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.
Цей висновок суду про кримінально правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 узгоджується з роз`ясненнями п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 "Про судову практику у справах про хуліганство" де зазначається, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 спровокувала потерпіла ОСОБА_9 , оскільки ображала його, суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам, зокрема показам самого обвинуваченого ОСОБА_8 з яких вбачається, що 22 листопада 2015 року близько 13 години в лісі, поблизу с. Суржинці, Кам`янець - Подільського району наздогнавши жінку похилого віку, кинув її на землю, після чого утримуючи її, безпричинно наніс останній біля 5 ударів рукою в область голови.

Ці обставини свідчать про умисел на вчинення злочину саме з хуліганських мотивів.

По справі зібрано достатньо доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_8 у вчинені хуліганства, а відтак його протиправні дії правильно кваліфіковані судом за ч.1ст.296 КК України.

Проте суд першої інстанції давши вірну кримінально правову оцінку діям ОСОБА_8 за ч.1 ст.296, ч.2 ст.185 КК України призначив йому покарання без урахування загальних засад передбачених ст.65 КК України.
Так, у відповідності до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р.№7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину.

Рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у наближеній до мінімальної межі санкції частини статті кримінального закону, не можна визнати обґрунтованим, оскільки суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений звільнившись 10 вересня 2015 року з місць позбавлення волі, 22 листопада 2015 року вчинив умисний злочин проти громадського порядку та моральності, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості та 27 листопада 2015 року вчинив умисний корисливий злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості. Таким чином, маючи непогашу судимість за вчинення умисних злочинів, продовжив займатись злочинною діяльністю, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Враховуючи вищезазначене, судом фактично не взято до уваги обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 побачивши, що жінка похилого віку одна йде через ліс в напрямку села, скориставшись її безпорадним станом, підійшов до останньої, закрив їй очі руками та кинув на землю, після чого на протязі 20 хвилин утримував ОСОБА_9 на землі, не реагуючи на її прохання відпустити, і умисно наніс їй тілесні ушкодження. Злочинні дії обвинуваченого принизили людську гідність потерпілої, та виразили явну неповагу до норм моралі та існуючих правил поведінки в суспільстві.

Колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів є надмірно м`яким та недостатнім для запобігання вчинення ним нових злочинів, що призвело до невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду в частині і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При призначені покарання, колегією суддів, враховується, що ОСОБА_8 виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами, однак усвідомлює та усвідомлював на момент вчинення інкримінованих злочинів значення своїх дій та міг керувати ними, що підтверджується даними судово психіатричної експертизи №737 від 10 грудня 2015 року.

З врахуванням викладеного, а також даних про особу винного, який раніше неодноразово вчиняв умисні злочини за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також те що ОСОБА_8 після проголошення вироку і до вступу його в законну силу ухилявся від розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, виїхав з місця проживання за що був оголошений у розшук, колегія суддів вважає за необхідне призначити йому реальне покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання:
-за ч.1 ст. 296 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2