Провадження № 11-кп/780/928/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 11.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003483 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.15 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ст. 187 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за ст. 187 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Вироком вирішене питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що 25.08.2015 року близько 02 години 30 хвилин поруч з будинком АДРЕСА_2 вони помітили потерпілого ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння і у ОСОБА_7 з ОСОБА_13 виник умисел здійснити напад на ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останнього. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попрямували за потерпілим ОСОБА_12 , який зайшов у під`їзд № 7 будинку АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись на східцевому майданчику першого поверху вищевказаного під`їзду, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном вчинили напад із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_7 наніс два удари руками в обличчя потерпілому і один удар ногою в область голови, внаслідок чого ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носа, рани на переніссі та струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 390/д від 24 вересня 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
Після чого ОСОБА_8 зірвав з плеча ОСОБА_12 сумку-барсетку вартістю 100 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «LG D-285» вартістю 2000 гривень, з карткою пам`яті на 16 G вартістю 150 гривень, двома сім-картами мобільних операторів «Київ Стар» і «Лайф» вартістю по 15 гривень кожна без коштів на рахунках та готівкові кошти в сумі 450 гривень. Окрім цього з шиї потерпілого зірвав золотий ланцюжок 585 проби вагою 10,2 грамів вартістю 11 220 гривень чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на загальну суму 13 950 гривень.
В подальшому ОСОБА_7 з ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, а майном, яким заволоділи в результаті розбійного нападу, розпорядились на власний розсуд.
В апеляційних скаргах:
-прокурор просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок мякості та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України призначити кожному покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їм майна.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що судом першої інстанції при призначенні міри покарання обвинуваченим не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, не враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнали, не розкаялись, збитки потерпілому не відшкодували, а тому прокурор вважає, що призначення їм мінімального покарання, визначеного санкцією ч.2 ст.187 КК України є таким що не відповідає загальним засадам, які передбачені ст..65 КК України.
Також прокурор вказує, що всупереч вимог закону, судом у вироку не зазначено чи все майно, що є власністю обвинувачених конфіскується чи якась його частина, що унеможливлює в подальшому виконання вироку.
Крім того прокурор зазначає, що при вирішенні долі речових доказів судом було прийнято рішення про повернення ОСОБА_8 мобільного телефону «Samsung GT-C 3322», не зважаючи на застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, а також незважаючи на те, що мобільний телефон не входить до переліку майна та предметів, що не підлягають конфіскації за судовим вироком.
-захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, так як належних доказів вчинення ним кримінального правопорушення здобуто не було, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що у вироку суду не наведено жодного доказу який би беззаперечно підтверджував наявність в діях ОСОБА_8 вини у вчиненні інкримінованого злочину.
Так апелянт зазначає, що сам ОСОБА_8 своєї вини не визнав, потерпілий ОСОБА_12 не може пригадати (впізнати) обвинуваченого, а другий обвинувачений ОСОБА_7 в своїх показах взагалі вказав, що ОСОБА_8 до підїзду не заходив.
Захисник також вказує, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 очевидцями події не були, обставини справи їм відомі лише з чужих слів, а слідчий експеримент 28.08.2015 року був проведений з порушенням вимог КПК України, а тому протокол даного експерименту та відеозапис його проведення є недопустимими доказами.
Крім того, захисник зазначає, що покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , взагалі не є джерелом доказів так як дані особи є стороною кримінального провадження, в силу ч.8 ст.95 КПК України і були допитані суддею з власної ініціативи.
-Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок змінити перекваліфікувавши дії останнього на ч.1 ст.185 КК України та призначити йому мінімально можливе покарання в межах санкції даної статті.

В обґрунтування своїх вимог, захисник вказує, що суд першої інстанції абсолютно необґрунтовано відкинув версію подій ОСОБА_7 , який визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин вказаними ним в своїх показах.

Апелянт вважає, що суд у вироку обґрунтовуючи доведеність вини обвинувачених послався на недопустимі докази, якими на його думку є протокол експерименту від 28.08.2015 року та відеозапис його проведення, які як вказує апелянт були оформлені з порушенням вимог законодавства.
Також захисник вказує, що показання потерпілого ОСОБА_20 ,які викладені у вироку не відповідають показанням які він надав суду оскільки всупереч зазначеному у вироку сам потерпілий не зміг точно вказати хто саме здійснив на нього напад, а така процесуальна дія, як впізнання особи на досудовому слідстві не проводилась.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимог законодавства перебрав на себе функції сторони обвинувачення і після виходу до нарадчої кімнати замість проголошення вироку поновив судовий розгляд та з власної ініціативи поставив на обговорення питання щодо допиту в якості свідків слідчих ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , а також оперуповноваженого ОСОБА_22 і в подальшому поклав їх покази в основу обвинувального вироку.
-Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання і призначити йому максимально м`яке покарання, з урахуванням положень ст..66, 69, 75 КК України.

Так, обвинувачений зазначає, що всупереч висновкам суду він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавав частково, не погоджуючись лише з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.187 КК України.

Також апелянт зазначає, що судом не було враховано і ряд інших пом`якшуючих його вину обставин, а саме його співпраця зі слідством, що він раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, позитивні характеристики, що на обліку у лікаря-психіатра і лікаря нарколога він не перебуває, а завдані збитки потерпілому частково відшкодовані

В доповненні до апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_10 просить суд апеляційної інстанції повторно дослідити докази та обставини, встановлені під час кримінального провадження в суді першої інстанції: допитати обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_20 , дослідити протокол проведення слідчого експерименту від 28.08.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , дослідити відеозапис проведеного з підозрюваним ОСОБА_8 слідчого експерименту від 28.08.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 і заперечили апеляційну скаргу прокурора, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечила апеляційні скарги обвинуваченого та захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну юридичну оцінку.

Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, а тому доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 про те, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати на ч.1 ст.185 КК України та ОСОБА_9 про те, що кримінальне провадження щодо її підзахисного ОСОБА_8 необхідно закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України- безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який показав суду, що 24.08.2015 року він починаючи з 23 години відпочивав в кафе «Сан Марино», де вживав спиртні напої і біля 2 години ночі 25.08.2015 року він пішов з кафе до себе додому. Його будинок розташований за 100-150 метрів від кафе. Коли він вийшов з кафе, то відразу пішов до себе додому, а біля кафе стояли якісь люди. Коли він йшов додому, то десь за 30 метрів від будинку побачив незнайомих йому людей. До вказаних подій він цих двох людей не бачив і вже під час досудового розслідування, побачивши одного з них він впізнав його і ним виявився ОСОБА_7 , а іншого він пригадати не може і пам`ятає лише силует. Коли 25.08.2015 року, приблизно о 2 годині неподалік від будинку, де він проживає, до нього підійшли двоє незнайомих людей і запропонували провести його додому, то він не відмовився і разом з ними пішов до свого під`їзду. Чи велись якісь розмови під час того як йшли до під`їзду він не пам`ятає. Коли підійшли до під`їзду, то він магнітним ключем відчинив вхідні двері до під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_2 і він зайшов до під`їзду і разом з ним теж зайшли до під`їзду, але він не побачив чи зайшли обидва чоловіки, бо в під`їзді було темно, а коли він піднявся сходами до ліфта то він відчув удар в область носа. Хто наніс йому удар він не бачив, бо було темно і від удари він втратив свідомість і скільки всього йому нанесли ударів він сказати не може, але потім на тілі він виявив не менше трьох ран. Скільки часу він перебував без свідомості він сказати не може. Коли він прийшов до тями, то виявив, що зникла сумка-барсетка. Зайшовши до квартири, він виявив, що також зник золотий ланцюжок. Крім того в сумці був мобільний телефон марки «LG» з карткою пам`яті і двома сім-картками і гроші в сумі близько 450 грн. Коли він прийшов додому, то його сестра від сусідів викликала швидку медичну допомогу і міліцію.
Його показання повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , які в суді першої інстанції показали, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 детально і послідовно розповідав і показував на місці події в під`їзді № 7 будинку АДРЕСА_2 , як 25.08.2015 року близько 2 години він разом з ОСОБА_7 провів потерпілого до вказаного під`їзду, після чого він разом з ОСОБА_7 здійснили розбійний напад на ОСОБА_12 , в ході якого потерпілому були нанесені удари, після чого заволоділи сумкою, мобільним телефоном, грошима та золотим ланцюжком.
-показаннями свідка ОСОБА_14 , яка ствердила суду, що в ніч з 24.08.2015 року на 25.08.2015 року вона знаходилась у себе в квартирі АДРЕСА_3 і прокинулась вночі, щоб дати дитині води і в цей час, десь о 2 годині, вона почула, що у під`їзді щось відбувається, наче гатили. Вона подивилась у дверний глазок, але нічого не побачила і десь о 2 годині 15 хвилин до них в квартиру подзвонила сусідка ОСОБА_23 , яка теж проживає на п`ятому поверсі і попросила її разом з чоловіком зайти до квартири сусідки. Коли вони прийшли до квартири, то побачили брата ОСОБА_23 ОСОБА_24 і останній був весь у крові і у нього був зламаний ніс і роздерта шия. На запитання присутніх ОСОБА_25 розповів, що його проводили додому двоє хлопців і він не знає за що вони його побили і забрали сумку з грошима, мобільним телефоном та золоті вироби. Чоловік ОСОБА_23 пішов вниз до ліфту і знайшов золотий хрестик. Після цього викликали швидку допомогу і міліцію, а вона з сусідкою пішла вниз змивати кров. Вже наступного дня, відвідуючи потерпілого в лікарні, останній був у спокійному стані і зміг розповісти, що коли він повертався додому, то спіткнувся і це побачили два хлопці, які сиділи на лавочці і ці хлопці запитали чи не провести його додому, на що він погодився, а після цього, ці хлопці, що його проводили додому, стали його бити у під`їзді і забрати золотий ланцюжок і речі.
-показаннями свідка ОСОБА_15 , який зазначив суду, що 25.08.2015 року, біля 2 години ночі у двері квартири зателефонували і дружина пішла відчиняти двері, вони побачили ОСОБА_25 -брата дружини, який був весь у крові. ОСОБА_25 був побитий, на ньому була кров, порвані штани. ОСОБА_25 зміг лише пояснити, що на нього в під`їзді , біля ліфта напали і забрали сумочку, мобільний телефон і золоті вироби. Він відразу спустився вниз, до ліфта і в калюжі крові виявив золотий хрестик, а також знайшов ключі від квартири. Ярославу викликали швидку медичну допомогу, а також викликали міліцію. Вже в лікарні ОСОБА_25 став приходити до тями і він чув як ОСОБА_25 розповідав працівникам міліції, що на нього у під`їзді напали два чоловіки, які забрали сумочку, мобільний телефон і золотий ланцюжок. Також, у зв`язку з даними подіями, він якось перебував у приміщенні міліції і був присутнім, як один із нападників на ОСОБА_25 розповідав, що програвся з іншим нападником у гральні автомати, а тому були потрібні гроші, тому ці нападники пішли у двори житлових будинків і побачили ОСОБА_25 , який впав, тоді нападники підійшли до ОСОБА_25 і запропонували провести додому і коли ОСОБА_25 зайшов до під`їзду, то туди зайшли і ці нападники і один з них побіг до сходів між 1 і 2 поверхом, щоб подивитись чи не має сторонніх осіб, а коли ОСОБА_25 з другим нападником дійшли до ліфта, то один з нападників став бити ОСОБА_25 і хтось з них зірвав з ОСОБА_25 золотий ланцюжок, а після цього вони на вулиці роздивились речі, якими заволоділи, а золотий ланцюжок здали в ломбард і роз`їхались по домам.
-показаннями свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких, він вказав, що працює заступником начальника СВ Білоцерківського відділу поліції і в складі слідчої групи, разом зі слідчим ОСОБА_26 і слідчим ОСОБА_17 здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . В ході досудового розслідування було затримано ОСОБА_7 , який дав визнавальні покази, однак відразу приховував, що вчинив злочин разом з ОСОБА_13 , пояснюючи що вчиняв злочин з наглядно знайомою особою, а коли був затриманий ОСОБА_8 , то виявилось, що ОСОБА_7 перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_8 , а тому намагався приховати участь останнього у вчиненні злочину. Також під час допиту, та в ході усього досудового розслідування ОСОБА_8 давав визнавальні покази. Слідчий групи ОСОБА_17 проводив з ОСОБА_8 слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_8 розповідав і показував як і при яких обставинах з ОСОБА_7 вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_27 . Під час всього досудового розслідування на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 будь-який фізичний, моральний тиск не здійснювався, протиправні дії не застосовувались і останні в добровільному порядку давали обґрунтовані покази і повністю визнавали свою вину у вчиненні злочину, давали покази, вчасно з`являлись на всі слідчі дії і відносно останніх було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто не пов`язаний з триманням під вартою.
-витягом з кримінального провадження № 0003483 від 27.08.2015 року, з якого вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2015 року були внесені відомості (правова кваліфікація за ч. 2 ст. 187 КК України), про те, що 25.08.2015 року близько 2 години 30 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів здійснили напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 , поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в результаті чого заподіяли останньому матеріальної шкоди на загальну суму 13950 грн. (а.с. 62);
-висновком судово-медичної експертизи № 390/д від 24.09.2015 року, згідно якого при судово-медичній експертизі по медичних документах на ім`я ОСОБА_12 , знайдені наступні ушкодження: відкритий перелом кісток носа, рани на переніссі, струс головного мозку і описані ушкодження заподіянні тупими предметами можливо 25.08.2015 року близько 2 години і дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту (а.с. 64);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2015 року, під час якого, на місці події підозрюваний ОСОБА_8 детально і послідовно показав при якій обстановці та при яких обставинах він разом з ОСОБА_7 25.08.2015 року приблизно о 2 годині в під`їзді № 7 будинку АДРЕСА_2 здійснив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_12 , під час якого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 удари руками і ногою в область обличчя та голови, а він заволодів сумкою потерпілого, в якій знаходився мобільний телефон і гроші в сумі 450 грн., та зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок, після чого залишивши потерпілого на підлозі під`їзду, він разом з ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину (а.с. 82-85);
-відеозаписом проведеного з підозрюваним ОСОБА_8 слідчого експерименту від 28.08.2015 року, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 на місці події, в під`їзді № 7 будинку АДРЕСА_2 розповів та показав як і при яких обставинах він разом з ОСОБА_7 вчинив розбійний напад на ОСОБА_12 , в ході якого останньому заподіяли тілесні ушкодження та заволоділи майном потерпілого сумкою, мобільним телефоном, грошима та золотим ланцюжком (а.с. 86);
-протоколом огляду місця події від 25.08.2015 року, під час проведення якого, при огляді під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_2 , на стінах біля ліфта були виявлені плями рідини бурого кольору, схожої на кров, та фото таблицею до даного протоколу (а.с. 87-92);
-заявою підозрюваного ОСОБА_8 від 31.08.2015 року на ім`я заступника начальника СВ Білоцерківського МВ ОСОБА_18 , згідно якої ОСОБА_8 просить долучити до матеріалів кримінального провадження наявну у нього сумку-барсетку належну ОСОБА_12 , якою він за попередньою змовою з ОСОБА_7 заволодів 25.08.2015 року близько 2 години ночі (а.с. 109);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31.08.2015 року, згідно якого в травматологічному відділенні міської лікарні № 1, потерпілий ОСОБА_12 в присутності понятих впізнав серед пред`явлених йому для впізнання сумок, належну йому сумку, якою під час розбійного нападу 25.08.2015 року заволоділи ОСОБА_8 і ОСОБА_7 і яку видав працівникам міліції ОСОБА_8 , та фототаблицею до даного протоколу (а.с. 112-116);
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.09.2015 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду, у приміщенні ломбарду «Благо» по вул. Леваневського, 59 в м. Біла Церква було виявлено та вилучено золотий ланцюжок вагою 10,2 гр. 585 проби (а.с. 121-122);
- копією договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН від 25.08.2015 року, укладеного між заставодержателем Повним товариством «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» (ломбард «Благо») та заставодавцем ОСОБА_7 , згідно якого ломбард «Благо» надав ОСОБА_7 кредит в сумі 4370 грн. під заставу золотого ланцюжка 585 проби вагою 10,2 гр. (а.с. 124-125);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.09.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 , в присутності понятих, впізнав серед пред`явлених йому для впізнання золотих ланцюжків, належний йому золотий ланцюжок, яким під час розбійного нападу на нього 25.08.2015 року заволоділи ОСОБА_8 і ОСОБА_7 і який було вилучено в ломбарді «Благо» (а.с. 117-118);
-довідкою магазину «Ф 5 Техномережа» від 10.09.2015 року, згідно якої вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «LG D-285» на дві сім-картки станом на 25.08.2015 року становила 2000 грн., а сім-картка мобільного оператора «Київ Стар» - 15 грн., сім-картка мобільного оператора «Лайф» - 15 грн. карта пам`яті об`ємом 16 G 150 грн. (а.с. 168);
- довідкою ювелірного магазину «Каштан», згідно якої станом на 25.08.2015 року вартість одного грама золота 585 проби становить 1100 грн. (а.с. 169);
-довідкою ФОП ОСОБА_28 , згідно якої середня ринкова вартість чоловічої сумки-барсетки станом на 25.08.2015 року становила 100 грн. (а.с. 170);
-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 27.08.2015 року, згідно якого під час затримання та особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «LG L65 Dual D285» чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з двома сім-картками операторів «Лайф» та «Київстар» (а.с. 98-99);
-протоколом огляду мобільного телефону марки «LG L65 Dual D285» та двох сім-карт, вилучених під час проведення особистого обшуку 27.08.2015 року у ОСОБА_7 та огляду наданої потерпілим картонної коробки від даного телефону, фото таблицею до протоколу, та постановою про визнання їх речовими доказами (а.с. 100-108, 134);
- протоколом огляду сумки чорного кольору з логотипом «ADIDAS», яка була видана ОСОБА_8 , фототаблицею до протоколу, та постановою про визнання речовими доказами (а.с. 110-111, 129);
- протоколом огляду речей та предметів ксерокопії договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН від 25.08.2015 року, укладеного між Повним товариством «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» (ломбард «Благо») та ОСОБА_7 і оглядом золотого ланцюжка 585 проби вагою 10,2 гр., та постановою про визнання їх речовими доказами (а.с. 123, 126);
- постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження, якою виявлені та вилучені у ОСОБА_8 при його затриманні мобільний телефон марки «Samsung GT-C 3322», отриманий з компанії «Київ Стар» CD-диск «Perfeo» з роздруківкою телефонних дзвінків, та два DVD диски з написом «VS» з записами показів ОСОБА_8 від час допиту та при слідчому експерименті, були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с. 132-133).
Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України є вірною.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам, передбачених ст. ст. 370, 374 КПК України.

Колегія судді вважає, що суд обґрунтовано критично поставився до посилань обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , що під час проведення досудового розслідування вони давали покази і визнавали свою вину у вчинення злочину під фізичним та психологічним тиском, який на них здійснювали працівники міліції, так як дані посилання обвинувачених нічим об`єктивно не підтверджуються. Протягом усього досудового розслідування обвинувачені ані прокурору, ані адвокату, чи іншим особам не заявляли про здійснення відносно них працівниками міліції неправомірних дій, а також обвинувачені не вчиняли будь-яких дій на відновлення, як вони стверджують, своїх порушених прав, при цьому обвинувачені не були обмежені у цьому, так як відносно них було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто не пов`язаний з триманням під вартою.
Щодо посилань захисників - адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про визнання недопустимими та неналежними доказами протоколу слідчого експерименту, проведеного 28.08.2015 року з підозрюваним ОСОБА_8 та відеозапису, проведеного з підозрюваним ОСОБА_8 слідчого експерименту, то ці обставини були перевірені судом першої інстанції, їм була надана належна оцінка, вони є допустимими та достатніми, ставити під сумнів які в колегії суддів немає підстав.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на порушення судом вимог статті 59 КК України, зокрема, що судом у вироку не було зазначено чи все майно, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , чи якась його частина, має бути конфіскована, однак, як вбачається з вироку суду, суд визначив покарання у відповідності до вимог закону, відтворив точний зміст статті 59 КК України, вказавши додаткове покарання у виді конфіскації майна без зазначення їх часток.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що при призначенні покарання не було належним чином враховано його особу, його відношення до вчиненого злочину, відсутність судимостей та часткове відшкодування завданих збитків, спростовуються змістом вироку та призначенням ОСОБА_7 мінімального покарання.

Щодо апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченим більш суворого покарання, то колегія судді вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого та особу обвинувачених, воно є необхідним та достатнім для виправлення останніх та попередження вчинення нових злочинів.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора не є істотними порушеннями вимог закону і не слугують підставою для скасування судового рішення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на скасування вироку через відсутність на технічному носії аудіозаписів судових засідань від 19.11.2016 року та 25.11.2015 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження в апеляційній інстанції, оскільки вказані обвинуваченим аудіозаписи судових засідань є наявними на технічних носіях, що містяться в матеріалах кримінального провадження, та прослуховуються в повному обсязі.

Тому, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну судового рішення у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.15 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 час перебування їх під вартою з 27.08.2015 року по 30.08.2015 року та з 10.12.2015 року по 11.10.2016 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Головуючий:

Судді