Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0003722 за обвинуваченням
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця м. Фастова,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила :

Як вбачається зі змісту касаційної скарги прокурор, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та м`якість призначеного покарання, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Повідомляє, що апеляційним судом не враховано тяжкість вчиненого за попередньою домовленістю злочину. Наголошує, що обставини вчинення із застосуванням заздалегідь підготовленого пневматичного пістолета та маскувальних засобів злочину свідчать про його суспільну небезпечність. Вказує, що засуджений фактично вину не визнав, оскільки показав, що брав участь у розіграші людей, а не в розбійному нападі. Вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Зазначає, що апеляційний суд, без належного вмотивування та посилання на вимоги ст. 69 КК України призначив ОСОБА_5 покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та не призначив додаткове покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, пояснення засудженого, який просив залишити ухвалу апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Вирішені питання про судові витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року вирок змінено.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази мобільні телефони повернуто власнику ОСОБА_5 .

В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 8 червня 2013 року приблизно в 00.20 год. разом із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, на автомобілі марки «Рено Конго» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої особи, під`їхав до автомобіля марки «МАН» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі поблизу будинку № 4 - В по вул. Ватутіна у с. Шкарівці Білоцерківського району Київської області. Скориставшись тим, що водій та пасажир цього автомобіля вийшли, невстановлена особа та ОСОБА_5 здійснили декілька пострілів із пневматичних пістолетів (один з яких належав засудженому), при чому невстановлена особа вистрілила у напрямку потерпілих, внаслідок чого було поранено ОСОБА_7 заподіяно легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті таких дій та застосуванню до потерпілих газового балончика «Терен-1» було подолано опір ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходилися біля автомобіля «МАН», а також умисно з корисливою метою відкрито викрадено два мішки з кореспонденцією загальною вартістю 500 грн., належних ТОВ «Гюнсел».

Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 187 КК України у касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Що стосується доводів про неправильне застосування кримінального закону та м`якість призначеного покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, апеляційний суд не дотримався вимог ст. 65 КК та не врахував застережень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанови), щодо загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
Згідно з цими засадами, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Відповідно до вимог ст. 69 КК України та роз`яснень,наведених у п. 8 Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Апеляційний суд, без жодного належного вмотивування та посилання на вимоги ст. 69 КК України призначив ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та не призначив додаткове покарання, як про це обґрунтовано зазначено в касаційній скарзі прокурора.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на точні положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та враховувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися у вироку.
Звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого тяжкого злочину, дані про особу винного.

При застосуванні ст. 75 КК України апеляційний суд не навів переконливих мотивів про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, дійшов необґрунтованого висновку про недоцільність відбування ним призначеного покарання.

За таких обставин, застосування апеляційним судом щодо ОСОБА_5 ст. 75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, внаслідок м`якості.
З урахуванням зазначеного доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі, про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та неправильне застосування кримінального закону, колегія суддів вважає слушними, а касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3