490/5783/16-к
н/п 1-кп/490/498/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі в м.Миколаїв суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миронівка Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, працює ремонтником в управлінні Дніпро-Інгульського каналу, раніше не судимого, проживає: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2015р. №78 призначено на посаду радіотелефоніста-лінійного нагляду взводу управління командира гаубечної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
ОСОБА_6 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1,3,п.8ст.6,п.2 ст.23,п.3ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників);виявляти повагу до командирів(начальників) і старших за військовим званням; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові;сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири(начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого(навчального) часу;дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1 Закону України «Про оборону України»особливий період це період функціональної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової» або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу не з`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
ОСОБА_6 являючись військовослужбовцем Збройних сил України, маючи умисел тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, 01.10.2015 року о 08год. 00хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 16.05.2016р. за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в квітні 2015р. він був призваний за мобілізацією. Спочатку служив в Широкому лану в Миколаївській області. Потім був переведений до в/ч НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 . в травні він був направлений для проходження подальшої служби в зону анти терористичної операції, в сектор "М". Проходив службу радіотелефоністом. Повернувся він із зони анти терористичної операції в вересні. Через деякий час йому як і іншим військовослужбовцяс м , що були в АТО надали відпустку на 2 тижні. Він поїхав додому. Вдома у нього одна мати, тому він по приїзду додому відчув мир і спокій так і занепокоєння матері тим, що знову може бути направлений до АТО. А тому коли закінчилася відпустка він до частини не поїхав, в нього був страх, що знову поїде в АТО. Через деякий час він усвідомив спій поступок те, що залишив військову службу, поїхав в розташування своєї в/ч та звернувся із повинною до військової прокуратури. В скоєному розкаюється.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується окрім показів обвинуваченого також наступними доказами:
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 78 від 19.04.2015р. згідно якого призначено на посаду радіотелефоніста-лінійного нагляду взводу управління командира гаубечної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №182 від 14.09.2015р. ОСОБА_6 направлено на чергову відпустку за 2015р. з 15.09.2015р. по 30.09.2015р.;
- військовим квитком серії НОМЕР_2 від 27.05.2004р. згідно якого ОСОБА_6 приймав безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської області у складі в/ч НОМЕР_1 .
- актом службового розслідування від 31.10.2015р. згідно якого було встановлено, що 16.10.2015р. був відсутній за місцем проходження служби.
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №107 від 02.06.2016р. згідно якого ОСОБА_6 звільнено з військової служби у запас.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 , в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфіковані правильно за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючі обставини - визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 , обставин - суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 , обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя