АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/5153/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №11-кп/790/1368/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
Іменем України
16 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2016р. відносно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, громадянин України, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2005 та 2009р.н., офіційно непрацюючий, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст.122 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3(три) роки та покладанням обов`язків передбачених п.п.2-4, ч1, ст.76 КК України.

Крім того, частково задоволений цивільний позов потерпілого.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , 09.05.2014р. о 21год. 00хв., знаходячись поблизу кафе «Міраж», розташованого по вул. Калініна, 2-а в м. Ізюмі, під час бійки, в якій приймали участь в тому числі і ОСОБА_10 , умисно заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_10 шляхом удару монтировкою, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому лівої ключиці, яке кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий оскаржуючи встановлені судом фактичні обставини, вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду оскільки дії братів ОСОБА_11 були узгодженими. Крім того, вважає несправедливим звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання, а тому просить вирок змінити, в зазначеній частині скасувати, а в іншій залишити без змін;

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту та прокурора, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.136-138) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Правові наслідки вказаної норми прямо передбачені ч.2 ст.394 КПК України, яка передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3. ст.349 цього Кодексу.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянувши справу тільки відносно ОСОБА_9 не допустив процесуальних порушень на які посилається апелянт.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції встановив, що той вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем мешкання характеризується позитивно, судимості відсутні, обставиною, що пом`якшує покарання за висновком суду першої інстанції є щире каяття при відсутності обставин, які обтяжують покарання і на підставі наведеного правомірно прийшов до висновку про можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідної статті.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання враховані вимоги ст.50 КК України, щодо мети покарання, якою є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який характеризується позитивно у соціальному статусі має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає у цивільному шлюбі разом з жінкою, характеризується за місцем проживання позитивно, та у правовому статусі відсутні судимості, з урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 можливо без ізоляції його від суспільства, а тому призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнив від відбування покарання з випробуванням.

Отже, призначаючи покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції достатньо повно врахував: ступень тяжкості скоєного злочину; дані про особу обвинуваченого; обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання; а також вимоги п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосувати до обвинуваченого положення ст.75КК України.

Тому доводи апелянта, колегія суддів визнає, необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2016р. відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді