У х в а л а
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 31 травня 2016 року касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд постановлених щодо ОСОБА_4 зазначених судових рішень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року касаційну скаргу захисника залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах цього строку ОСОБА_5 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Суд касаційної інстанції є судом права а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано та які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, захисник у повторній скарзі не навів в аспекті статей 412-414 КПК обґрунтування незаконності вироку й ухвали та необхідності їх скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438, ст. 415 вказаного Кодексу.

При цьому заявник повторно, навівши свій аналіз доказів, по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадженні, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Таким чином, у наданий строк захисник недоліки скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК його касаційну скаргу слід повернути.
Разом із тим суд звертає увагу на те, що можливість реалізації захисником ОСОБА_5 свого права на звернення до суду касаційної інстанції не втрачена за умови подання ним нової касаційної скарги, яка б відповідала вимогам ст. 427 КПК, та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.
Керуючись ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3