АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року,

за участю:

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУНП м. Києва та прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва щодо нездійснення певних дій.

Ухвала мотивована тим, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка виразилася в не розгляді клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та про залучення до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_6 , які містилися у заяві ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 24 березня 2016 року, не є предметом оскарження до слідчого судді у розумінні положень ч. 1 ст. 303 КПК України.

28 квітня 2016 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою вирішити питання по суті його скарги.

При цьому ОСОБА_5 зазначає про те, що висновки слідчого судді не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, зокрема приписах ст. 220 КПК України, які зобов`язують слідчого, прокурора розглянути клопотання, що він подавав 24 березня 2016 року, та вимогах ч. 1 ст. 303 КПК України, які передбачають оскарження такої бездіяльності органу досудового розслідування.

Також, ОСОБА_5 вказує, що ухвала постановлена слідчим суддею без його виклику, а копію зазначеного судового рішення він отримав лише 26 квітня 2016 року, у зв`язку із чим в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку на оскарження.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та звернув увагу, що слідчий суддя не вирішив його скарги в частині невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою, перевіривши матеріали судового провадження № 1-кс/760/4025/16 та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 4 квітня 2016 року ОСОБА_5 подав слідчому судді скаргу, згідно з якою 24 березня 2016 року він подав прокурору Солом`янського району м. Києва заяву про кримінальне правопорушення, яка містила також клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження для забезпечення безпеки щодо нього та членів його сім`ї, майна та житла, та про залучення до кримінального провадження як потерпілого його сина ОСОБА_6 .

З доданої до скарги копії заяви ОСОБА_5 від 24 березня 2016 року видно, що за його ж попередньою заявою 3 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002522 було внесено відомості за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та розпочато досудове розслідування, а його, ОСОБА_5 , визнано потерпілим.

У своїй наступній заяві від 24 березня 2016 року ОСОБА_5 повідомляв про інші кримінальні правопорушення, вчинені, на його думку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відомості по яким також необхідно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, ОСОБА_5 оскаржив до слідчого судді бездіяльність слідчого, прокурора, яка виразилася у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 24 березня 2016 року та в не розгляді вищезгаданих клопотань, які містилися в цій же заяві.

Скарга ОСОБА_5 подана в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отримавши скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали вказав про те, що ч. 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і що оскаржувана ОСОБА_5 бездіяльність, яка виразилася в не розгляді його клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та про залучення до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_6 , цим переліком не передбачена.

Проте, слідчий суддя залишив поза увагою і не розглянув взагалі вимоги скарги ОСОБА_5 та доводи на їх обґрунтування, які стосуються бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 24 березня 2016 року, можливість оскарження якої прямо регламентована п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Така неповнота судового розгляду скарги ОСОБА_5 призвела до невідповідності слідчого судді вимогам ч. 1 ст. 303 КПК України, що є безумовною підставою для скасування ухвали.

Більш того, слідчий суддя, вказавши в мотивувальній частині ухвали про те, що бездіяльність слідчого, прокурора, про яку зазначає ОСОБА_5 у своїй скарзі, не підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України, та у зв`язку із цим не розглянувши його скаргу по суті, в резолютивній частині ухвали відмовив в її задоволенні, при чому зазначив про можливість її оскарження в апеляційному порядку.

Однак, таке рішення слідчого судді суперечить приписам ч. 4 ст. 304 КПК України, відповідно до яких, у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження. Така ухвала, згідно з ч. 2 ст. 309 КПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку, на відміну від рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги, виходячи з вимог ч. 3 ст. 307 та ст. 309 КПК України.

З огляду на указані суперечності, допущені слідчим суддею в ухвалі, мотивувальна частина якої не узгоджується з резолютивною, з метою забезпечення конституційного права ОСОБА_5 на доступ до правосуддя, колегія суддів прийняла його апеляційну скаргу до розгляду та поновила строк апеляційного оскарження ухвали, копію якої скаржник отримав лише 26 квітня 2016 року.

Враховуючи те, що частково вимоги скарги ОСОБА_5 залишилися поза увагою слідчого судді і рішення по ним не було прийнято взагалі, оскільки скарга не була розглянута по суті, то апеляційний суд при скасуванні ухвали слідчого судді в рамках своїх повноважень, регламентованих ч. 1 ст. 404 КПК України, щодо меж перегляду судових рішень, позбавлений можливості вирішити скаргу в повному обсязі з постановленням своєї ухвали.

У зв`язку із цим, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність призначення нового розгляду в суді першої інстанції за скаргою ОСОБА_5 .

Тому, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУНП м. Києва та прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва щодо нездійснення певних дій, скасувати.

Призначити новий розгляд скарги ОСОБА_5 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Провадження: № 11-сс/796/1523/2016
Категорія КПК України: ч. 2 ст. 309
Слідчий суддя: ОСОБА_9
Суддя - доповідач: ОСОБА_1