АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 01 листопада 2016 року, в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації, українець, громадянин України, з вищою освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатів від 26 липня 2011 року № 4598.)

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби до 07 грудня 2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор та захисник в інтересах підозрюваного, кожен окремо, подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року.
При цьому, прокурор просить ухвали нове рішення, яким обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Так, в апеляційній зазначається, що оскаржувана ухвала є незаконною та не обґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Також, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 з 29 червня 2016 року перебував у розшуку, за місцем постійного проживання не знаходився, на неодноразові виклики органу досудового розслідування не являвся. Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний може вчиняти дії, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є обґрунтованим і доцільним застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу захисник в інтересах підозрюваного просить поновити строк на оскарження, частково скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення строку дії ухвали та постановити нову ухвалу, якою визначити термін дії оскаржуваної ухвали до 24 жовтня 2016 року. Так, захисник вважає, що оскаржувана ухвала не повністю відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства в частині застосування процесуальних обов`язків та визначення дії ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити їхню апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, та заперечення на неї колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості якого 16 грудня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001671, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

04 липня 2016 року слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, за погодженням прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України, звернувся до Печерського районного суду з клопотаннями, відповідно, про затримання ОСОБА_7 з метою приводу та про застосування запобіжного заходу до останнього у вигляді тримання під вартою.
06 жовтня 2016 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби до 07 грудня 2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, орган досудового розслідування не довів виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу, а тому з урахуванням наявних в матеріалах справи, характеризуючих даних про особу підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт, може вважатись достатнім для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника проте, що оскаржувана ухвала не повністю відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства в частині застосування процесуальних обов`язків та визначення дії ухвали, то вони є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами провадження.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор та захисник просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби до 07 грудня 2016 року, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби до 07 грудня 2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України., залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-сс/796/3653/2016 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1