Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року щодо відмови в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , востаннє засудженого вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 14 червня 2013 року за ч.2 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

за участю : прокурора ОСОБА_7 , представника Катеринівської ВК №46 ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області № 46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що із матеріалів особової справи судом з`ясовано що з моменту затримання та по вересень 2015 року включно засуджений характеризувався негативно, як особа, ____________________________________________________________________Кр. пров.: № 11кп/787/366/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_9 Категорія : ст.82 КК України Доповідач : ОСОБА_1
що порушує установлений порядок відбування покарання, непрацевлаштований, наміру брати участь у програмах диференційованого виховного впливу не має, за характером неврівноважений та конфліктний.
В поданих на ухвалу суду апеляційних скаргах:
- заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою задовольнити подання Катеринівської виправної колонії № 46 управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області та спостережної комісії при Сарненській РДА. В обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на те, що суд необґрунтовано пояснює наявність у минулому 8 стягнень, які на час розгляду матеріалів комісією установи погашені та зняті в установленому законом порядку. Однак судом не взято до уваги, що засуджений за місцем відбування покарання зарекомендував себе позитивно, працевлаштований на дільниці ручної обробки каміння установи каменотесом, вину у вчиненому злочині визнає повністю, розкаюється. До роботи відноситься добросовісно, підвищує свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень. Таким чином, на думку апелянта, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень, працевлаштування, сумлінне ставлення до праці та правослухняна поведінка свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення;
- засуджений ОСОБА_6 просить ухвалити законне рішення, при цьому покликається на те, що на даний час дисциплінаіних стягнень не має, на виробництві отримав травму, порушень режиму не допускає, змінив свою поведінку.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просить задовольнити апеляційні скарги прокурора та засудженого, доводи засудженого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши матеріали судової справи та доводи, викладені в апеляційних скаргах , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належать залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кримінального кодексу України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У частині 3 статті 82 КК України зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 27 квітня 2010 року засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі , звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 21 день. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.187, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Вироком Старовижівського районного суду Волинської області засуджено за ч.2 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, якак раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

За таких обставин , станом на час розгляду подання в суді , ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного засудженому , в тому числі як особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Підпунктом б пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

В п. 12 вищенаведеної постанови вказано, що якщо покарання визначено за сукупністю злочинів або вироків, суд, застосовуючи умовно-дострокове звільнення від його відбування, повинен виходити із загального строку покарання, призначеного за сукупністю, і враховувати при цьому положення ч. 3 ст. 81 КК України. За таким же правилом вирішується питання про заміну більш м`яким невідбутої частини покарання, призначеного за сукупністю злочинів або вироків.

Пунктом 17 цієї постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці .

За змістом закону, висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення має грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої начальником Катеринівської ВК №46 05 квітня 2016 року , засуджений почав відбувати строк покарання 26.12.2012 року. Вину в скоєному злочині визнає повністю , міру призначеного покарання вважає справедливою. Під час тримання в Луцькому СІЗО допустив 3 (три) порушення вимог режиму за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення погашені у встановлений законом термін. Заходи заохочення не застосовувались. З 15.09.2013 року відбуває покарання в Катеринівській ВК №46, за час відбування покарання допустив 5 (п`ять) порушень вимог режиму утримання, які виражались у зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня, за що один раз поміщався в ДІЗО, стягнення погашені та зняті у встановлений законом термін. Працевлаштований на виробництві установи, дільниця ручної обробки каміння , каменотесом. До роботи відноситься добросовісно за, що один раз заохочений правами начальника. За рисами характеру: врівноважений; у взаємовідносинах з іншими засудженими: не конфліктний ; у ставленні до себе: самокритичний; за вольовими якостями: цілеспрямований.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні подання про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі , суд першої інстанції правильно вказав, що висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а головне об`єктивне підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, в тому числі характеристик від 16.07.2015 року, 15.09.2015 року, та довідки про стягнення та заохочення , засуджений ОСОБА_6 з моменту затримання та по вересень 2015 року характеризується з негативної сторони, як особа, яка порушує установлений порядок відбування покарання, не працевлаштований, наміру брати участь у програмах диференційованого виховного впливу не має, за характером неврівноважений та конфліктний, вину у вчиненому злочині не визнає, міру призначеного покарання вважає не справедливою, за час відбування відбування покарання мав 8 (вісім) стягнень, які погашені та зняті у встановленому законом порядку та лише одне заохочення (01.10. 2015 року), яким знято стягнення від 30.04.2015 року.

Крім того, колегія суддів наголошує, що дані про те, що засуджений за час відбування покарання ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони містить лише спільне подання Катеринівської ВК №46 та спостережної комісії при Сарненській РДА, яка не відповідає відомостям , викладених у характеристиках на засудженого протягом всього періоду відбування покарання .

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно врахував дані про особу засудженого ОСОБА_6 , його поведінку і ставлення до виконання обов`язків за весь за час відбування покарання , які свідчать про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такого, що не став на шлях виправлення.
За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року, відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність , ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року про відмову в задоволенні спільного подання Катеринівської ВК №46 та спостережної комісії при Сарненській райдержадміністрації щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_6 залишити без зміни , а апеляційна скарги заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
С У Д Д І :

________________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3