Справа № 372/2394/16-к
Провадження 1-кп-156/16
ухвала
Іменем України
13 вересня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 20.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 124 КК України,

ВСТАНОВИВ:
7 вересня 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ст. 124 КК України, внесеному в ЄРДР за №0000419 від 20.03.2016 року.
Вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду,

Прокурор, вважав за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
Обвинувачений підтримав думку потерпілого.
Представник потерпілого ОСОБА_5 заперечив щодо призначення справи до розгляду та заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Потерпілий підтримав думку свого представника.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Аналогічна позиція зазначена в рішенні від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії».

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство; 4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
В судовому засіданні встановлено, що в обвинувальному акті, всупереч вказаних норм кримінального процесуального закону, не викладені конкретні обставини злочину, які характеризують об`єктивну сторону, а фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, викладені узагальнено, не зазначено, в чому саме виразилось перевищення ОСОБА_6 меж необхідної оборони. Тобто, зі змісту обвинувачення не зрозуміло, що спонукало ОСОБА_6 вчинити вказані дії по відношенню до потерпілого, не конкретизовано чи мали дії останнього характер посягання, небезпечного для життя і здоров`я обвинуваченого, яке викликало у нього стан необхідної оборони.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України - тобто, в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони, однак в обвинувальному акті не зазначено, що причиняючи потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, ОСОБА_6 знаходився в стані необхідної оборони, і що саме в той час він перевищив межі необхідної оборони. Тим самим в обвинувальному акті не вказані всі вимоги диспозиції статті 124 КК України, що позбавляє суд розглянути це обвинувачення законно та обґрунтовано.
Крім того, в цьому обвинувальному акті не вказано, з яких мотивів орган досудового слідства дійшов до висновку, що ОСОБА_6 перевищив межі необхідної оборони, а якщо перевищив їх, то перевищення відбулося в зв`язку невідповідності завданої шкоди небезпечності посягання чи невідповідності завданої шкоди обстановці захисту.
Зазначені істотні порушення норм кримінального процесуального закону неможливо усунути під час судового розгляду, оскільки вони є очевидними на стадії підготовчого провадження і потребують проведення відповідних процесуальних дій, які можуть виконати лише слідчі.

Наведені порушення є істотними, такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної визначеної КПК України процедури судового розгляду, дотримання загальних засад судочинства, передбачених ст.7 КПК України, їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору, а тому клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 , задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000419 від 20.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 124 КК України, повернути прокурору Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, для усунення вказаних в ухвалі, виявлених судом недоліків.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя