Справа № 735/86/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/449/2016
Категорія - ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тихонівка, Первомайського району, АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , працюючого скотарем ПСП «Лукнове», з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 15.06.2015 року за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, судимість не стята та не погашена у встановленому законом порядку,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначено йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2015 року і остаточно ОСОБА_6 призначено покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 306 (триста шість) гривень 90 копійок в рахунок відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 січня 2016 року, в період часу з 10 год. 15 хв. до 11 год. 05 хв. працівниками поліції в ході огляду житла, де проживає ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_1 , у дивані, якій знаходиться у веранді житлового будинку, виявили та вилучили пристрій для стрільби.

ОСОБА_6 весною 2015 року, перебуваючи в лісі, який розташований за с. Лукнів, Коропського району, Чернігівської області, знайшов пристрій для стрільби, який приніс до свого житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , де незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав.

Згідно висновку експерта № 211 від 25.01.2016 року, наданий на експертизу пристрій для стрільби, є вогнепальною зброєю обрізом, виготовленим саморобним способом з одноствольної, гладкоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі ЗК № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 1957 року випуску, виробництва Іжевського збройового заводу, шляхом укорочування стволу до залишкової довжини 305 мм й відпилювання приклада до шийки ложі. Обріз для проведення пострілів придатний. Обріз виготовлений саморобним способом із одноствольної, гладкоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі ЗК, частини якої окрім ударника виготовлені заводським способом. Ударник виготовлений саморобним способом.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок місцевого суду і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у працівників міліції не було рішення суду щодо дозволу на огляд його житла і оглянуте ними житло не перебуває у володінні обвинуваченого. Таким чином, огляд проводився з порушенням конституційного права на недоторканість житла. Зазначає, що працівники міліції знайшли обріз мисливської рушниці, однак обвинувачений до нього ніякого відношення не має, про що він наголошував працівникам міліції. Вказує, що працівники міліції здійснювали на нього психологічний тиск та настійливо пропонували визнати вину. Однак обвинувачений вважає, що обріз йому підкинули. Вказує на поспішність проведення досудового розслідування. Також вважає, що вилучений у нього пристрій не є вогнепальною зброєю, яка підпадає під визначення ч.1 ст.263 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з підстав наведених у них, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, та пояснив, що він весною 2015 року, перебуваючи в лісі з метою заготівлі палива, знайшов рушницю. Знаючи про те, що незареєстровану відповідно визначеного порядку зброю зберігати не можна, він приніс її до будинку за місцем проживання та зберігав її в дивані. До сільської ради про знахідку не повідомив. Зброю не використовував, не ремонтував. При огляді будинку, з його дозволу, за участю понятих, працівниками поліції зброю було вилучено.

Однак в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 наголошував, що до вказаної зброї він ніякого відношення не має і вважає, що йому її підкинули, зазначає, що показання під час досудового розслідування давав під психологічним тиском працівників поліції.

Проте, такі показання обвинуваченого та доводи його апеляційної скарги в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що він був присутній в якості понятого при огляді житлового будинку обвинуваченого, з його дозволу. При проведенні вказаної процесуальної дії працівниками поліції з дивана було вилучено рушницю. Обвинувачений при цьому пояснив, що зброю він знайшов в лісі, коли хотів заготовити паливо. Тиску зі сторони правоохоронних органів на обвинуваченого не було. Аналогічні пояснення у судовому засіданні надав свідок ОСОБА_10 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується і іншими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 20.01.2016 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та висновком експерта № 211 від 25.01.2016 року, згідно якого, наданий на експертизу пристрій для стрільби, є вогнепальною зброєю обрізом, виготовленим саморобним способом з одноствольної, гладкоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі ЗК № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 1957 року випуску.

Із звукозапису засіданні в суді першої інстанції вбачається, що обвинувачений давав покази послідовно, визнавав вину та не заявляв клопотань про допита інших свідків чи дослідження інших доказів.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показаннями обвинуваченого, свідків, які в повній мірі узгоджуються між собою та висновком експертизи і обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні, без передбаченого законом дозволу, вогнепальної зброї.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення не настало, а також те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в період відбування покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 15.06.2015 року, яким був засуджений за ч. 2,3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4