24.11.2016
Справа № 720/1805/16-к.
Провадження № 1-кп/720/124/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016р. м. Новоселиця
Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторін по справі: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей,
приватного підприємця, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000375 від 14 липня 2016 року, суд,
встановив:

14.07.2016, приблизно о 09 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «3A3-TF699P», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажира перебувала ОСОБА_9 , рухався поза межами населеного пункту по автодорозі М-19 «обхід м. Чернівці», із сторони м. Чернівці, в напрямку с. Магала, Новоселицького району, Чернівецької області, на перевищеній швидкості, більше 90 км/год.
Наближаючись до 2 км. + 250 м. даної автодороги, навпроти с. Магала, водій ОСОБА_4 , не врахував дорожньої обстановки, проявив самовпевненість у своїх діях, виконуючи маневр обгону попутного автомобіля змінив напрямок руху вліво, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-11173-110-34, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку в межах своєї смуги, грубо порушуючи вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 14.2 (в) та 12.6 (г) «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-. 2.З. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на ЇЇ зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:
ґ) іншим транспортним засобам: на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год;
- п. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «3A3-TF699P» ОСОБА_9 у відповідності до висновку СМЕ № 56 від 09.09.2016 спричинено смерть, яка настала від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок масивної внутрішньої кровотечі, що виникла як результат закритої тупої травми грудної клітки з чисельними переломами ребер, розривами пристінкової плеври та ушкодженням легень.
Водію автомобіля марки «ВАЗ-11173-110-34» ОСОБА_7 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому лівого надколінника, які у відповідності до висновку СМЕ №1102 від 28.07.2016, відносяться середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таких що призвели до тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся в скоєному злочині, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, і допиту свідків оскільки їх під час скоєння злочину не було правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням анкетних даних обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, щиро кається в скоєному злочині і суду пояснив, що 14.07.2016, приблизно о 09 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «3A3-TF699P», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажира перебувала його мати ОСОБА_9 , рухався поза межами населеного пункту по автодорозі М-19 «обхід м. Чернівці», із сторони м. Чернівці, в напрямку с. Магала, Новоселицького району, Чернівецької області, зі швидкістю, більше 90 км/год.
Наближаючись до с. Магала, Новоселицького району, не врахував дорожню обстановку, проявив самовпевненість у своїх діях, виконуючи маневр обгону попутного автомобіля змінив напрямок руху вліво, не переконавшись, що це буде безпечним виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 ..
В результаті ДТП його мати отримали тяжкі тілесні ушкодження від яких померла, водій зустрічного автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження які відносяться до середнього ступеня важкості.
Просить пробачення у потерпілих, просить суд суворо його не карати та враховувати що у нього на утриманні двоє малолітніх дітей дружна не працює. Він є єдиним якій працює та утримує батька дружину та малолітніх дітей.
Вважає, що його діями нанесено потерпілому ОСОБА_7 моральну шкоду та в рахунок її відшкодування в добровільному порядку почтовим переказом відправив потерпілому 10000 грн. (десять тисяч грн.). Щодо заявлених потерпілим вимог про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15000 грн. вважає, що вони є завищеними.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що він є батьком обвинуваченого та чоловіком ОСОБА_9 яка постраждала в результаті ДТП, свідком ДТП він не був про обставини ДТП йому не відомо нічого. Претензій до обвинуваченого він не має. Просить суд суворо його не карати, оскільки на його утриманні перебуває він сам, його дружина з двома малолітніми дітьми.
Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 14.07.2016, приблизно о 09 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки ВАЗ поза межами населеного пункту по автодорозі М-19 «обхід м. Чернівці», із сторони с. Магала Новоселицького району в напрямку м. Чернівці.
Наближаючись до р. Прут йому на зустрічну смугу коли він фактично зрівнявся із вантажним автомобілем якій їхав йому на зустріч, виїхав автомобіль під керуванням обвинуваченого, він намагався повернути автомобіль вправо але зіткнення було неминуче. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження які відносяться до середнього ступеня важкості.
Поданий цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримує в повному обсязі.
Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим відноситься до тяжкого злочину, крім того необхідно взяти до уваги і той факт що ст. 286 КК України відноситься до злочинів скоєних по необережності .
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю роботи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, працює на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, частково в добровільному порядку відшкодував потерпілому нанесену моральну шкоду.
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин які би обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 з передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує, характер та ступень тяжкості скоєного злочину, те що злочин відноситься до категорії тяжкого, обставини які характеризують а саме позитивну характеристику з місця роботи, пом`якшуючи обставини - щире визнання вини і розкаяння у скоєному злочині, враховуючи думку прокурора і потерпілих які просять суд суворо його не карати, суд вважає, що викладені обставини у своєї сукупності з урахуванням особи винного вважає за можливим обрати покарання з врахуванням принципу розумності та справедливості, необхідним й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки керування транспортним засобом є єдиним засобом та джерелом отримання доходу.

Суд оцінюючи у сукупності викладені пом`якшуючи обставини і характеризуючи дані обвинуваченого, думку прокурора і потерпілих суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що Особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Вирішуючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд дійшов висновку, що позов в даній частині підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав.
Частиною 5 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній, юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4.).
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, роз`ясненно, що Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 ).

Суд, аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми вважає, що неправомірними діями відповідача по відношенню до позивача які перебувають в прямому причинному зв`язку з наслідками які настали нанесено моральну шкоду, та суд визначаючи розмір моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню приймає до уваги ступень вини особи яка завдала моральної шкоди, тривалість періоду фізичних та душевних страждань позивача, погіршення здібностей позивача у зв`язку отриманими тілесними ушкодження в результаті чого отримав тілесні ушкодження які відносяться до середнього ступеня важкості та з врахуванням засад цивільного законодавства справедливість, добросовість та розумність та того, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення приймаючи до уваги, що має утримані двох малолітніх дітей, єдиними джерелом доходу є заробітна плата, дійшов висновку про необхідність та можливість стягнення в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди ОСОБА_7 30000 грн. (тридцять тисяч грн..).
Щодо заявлених потерпілим відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката, суд вважає що вони підлягають відшкодуванню частково з наступних правових підстав.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання юридичних послуг № 107 укладений між позивачем ОСОБА_7 та адвокатським об`єднанням «Дутка і партнери», двох квитанції від 02.08.2016 року, 07.09.2016 року та меморіального ордеру від 31.08.2016 року є підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 15000 гривень.
Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і він не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Зважаючи на участь у судовому засіданні по даній справі представника позивача ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у вигляді оплати послуг представника пропорційно до часу участі останнього в судовому засіданні відповідно до записів журналу судового засідання тривалістю 3 годин 45 хвилин, а тому витрати складають відповідно 1600 гривень.
Суд не приймає до уваги наданий розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається, щоб адвокат та потерпілий знайомилися з матеріалами кримінальної справи 02.08.2016 року, товарознавча експертиза по даному кримінальному провадженню не призначалась, потерпілим в рамках досудового слідства та судового розгляду додаткових доказів не подавалися.
Речовий доказ кримінального провадження:

- автомобіль марки «3A3-TF699P», номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_11 .

- автомобіль марки ВАЗ-11173-110-34, номерний знак НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_12 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає що документально підтверджені судові витрати проведення експертиз на а.с.32 в сумі 703 грн., 68 коп., а.с.108 в сумі 1319 грн. 40 коп., а.с.128 в сумі 879 грн. 60 коп., що в загальній сумі складають 2902 грн. 68 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,371,373,376,395 КПК України, ст.23, ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд,-
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним:
- за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді трьох років і шість місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком в два роки, якщо він на протязі даного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування шкоди 30000 грн. (тридцять тисяч грн..).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг адвоката - 1600 грн..
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на оплату послуг експерта в сумі 2902 грн. 68 коп..

Речовий доказ кримінального провадження:

*автомобіль марки «3A3-TF699P», номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_11 .

*автомобіль марки ВАЗ-11173-110-34, номерний знак НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1