Справа № 474/806/16-к
Провадження № 1-кп/474/59/16
ВИРОК
Іменем України
21.11.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення в рамках кримінального провадження № 0000388 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка, Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.03.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 20.06.2014р. на підставі ст. 2 Закону України Про амністію звільнений умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 16 днів, судимість не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

встановив:
14.11.2016р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 10 жовтня 2016 року о 13 годині 30 хвилин до чергової частини Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідомі особи на вулиці с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області, на ґрунті неприязних відносин спричинили йому тілесні ушкодження.

Після отриманого повідомлення, відповідно до п. 2.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., інспектор СРПП № 1 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області старший сержант поліції ОСОБА_5 спільно із поліцейським СРПП № 3 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 направились до с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області.

Прибувши, приблизно о 14 годині, до адміністративної будівлі Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, працівники поліції помітили ОСОБА_4 , який викрикував слова нецензурної лайки, своїми протиправними діями порушував громадський порядок. Інспектор СРПП № 1 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , призначений згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 175 о/с від 15.07.2015р. на вказану посаду, вживаючи заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення протиправних дій ОСОБА_4 , вказав останньому на необхідність припинення хуліганських дій. Однак ОСОБА_4 не реагував на законні вимоги працівника правоохоронного органу, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, порушуючи при цьому громадський порядок. Далі ОСОБА_4 , перебуваючи біля адміністративної будівлі Новопавлівської сільської ради Врадіївського району, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, не бажаючи припинити свої протиправні дії, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, а саме схопив останнього за формений одяг та потяг його на себе, внаслідок чого було пошкоджено частково формений одяг, а саме: зимову формену куртку в задній правій частині, у вигляді розриву шва від правого рукава до нижньої частини куртки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівнику правоохоронного органу під час виконанням ним службових обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено обставини, які в силу приписів ст. 66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та обставини, які в силу приписів ст. 67 КК України обтяжують покарання - рецидив злочинів.

11.10.2016р. ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

11.11.2016р. потерпілий ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000388 від 11 жовтня 2016 року з одного боку та обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення наступного змісту:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працює, раніше засудженого: 05.03.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 20.06.2014р. на підставі ст.2 ЗУ Про амністію звільнений умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 16 днів - судимість не погашена, слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 жовтня 2016 року о 13 годині 30 хвилин до чергової частини Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідомі особи на вулиці с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області, на ґрунті неприязних відносин спричинили йому тілесні ушкодження.

Після отриманого повідомлення, відповідно до п. 2.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., інспектор СРПП № 1 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області старший сержант поліції ОСОБА_5 спільно із поліцейським СРПП № 3 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 направились до с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області.

Прибувши, приблизно о 14 годині, до адміністративної будівлі Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, працівники поліції помітили ОСОБА_4 , який викрикував слова нецензурної лайки, своїми протиправними діями порушував громадський порядок. Інспектор СРПП № 1 Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , призначений згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 175 о/с від 15.07.2015 на вказану посаду, вживаючи заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення протиправних дій ОСОБА_4 , вказав останньому на необхідність припинення хуліганських дій. Однак ОСОБА_4 не реагував на законні вимоги працівника правоохоронного органу, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, порушуючи при цьому громадський порядок. Далі ОСОБА_4 , перебуваючи біля адміністративної будівлі Новопавлівської сільської ради Врадіївського району, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, не бажаючи припинити свої протиправні дії, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, а саме схопив останнього за формений одяг та потяг його на себе, внаслідок чого було пошкоджено частково формений одяг, а саме: зимову формену куртку в задній правій частині, у вигляді розриву шва від правого рукава до нижньої частини куртки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України є: щире каяття (п. 1); добровільне відшкодування завданого збитку (п. 2).

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України є: рецидив злочинів (п. 1).

Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, що підтверджується розпискою потерпілого, яка міститься у матеріалах кримінального провадження.

Сторони угоди погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 76 КК України - попросити публічно пробачення у потерпілого; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні: обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 .

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди для сторін є:

а) для обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, підозрюваному роз`яснені і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

в) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимоги про відшкодування шкоди.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі не виконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Угода складена 11 листопада 2016р. в 3-х екземплярах та підписана обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та попросив вибачення у потерпілого. ОСОБА_4 підтвердив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладання угоди про примирення та те, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор просив затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Статтею 471 КПК України визначено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Хоча, вказана угода в частині, що стосується визначення її сторонами узгодженого покарання та умов звільнення підозрюваного від його відбування має недоліки, оскільки, згідно приписів ст. 471 КПК України в угоді про примирення сторони можуть лише висловити свою згоду на звільнення від відбування узгодженого покарання з випробуванням, а згідно ч. 3 ст. 75 КК України, виключно суд має право визначати тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням (вказана позиція висвітлена також у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015р. Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод), однак суд зазначає, що вказана обставина не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Таким чином, зміст угоди про примирення, укладеної 11.11.2016р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні, на підставі наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання та обставин, які обтяжують покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних злочинів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 11 листопада 2016 року про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання із звільненням обвинуваченого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ по справі - формена куртка (бушлат), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 підлягає залишенню останньому як законному володільцю.

Керуючись ст.ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 11 листопада 2016 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000388 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України:

- попросити публічно пробачення у потерпілого;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ - формена куртка (бушлат), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 підлягає залишенню останньому як законному володільцю.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1