Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 25 квітня 2016 року в м. Києві у судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 , постановлені у кримінальному провадженні № 90000147,

в с т а н о в и л а:
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Садгірського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 11 травня 2012 року по відбуттю терміну покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю цих злочинів та злочину, передбаченого вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він у період часу з квітня по липень 2015 року, повторно вчинив таємне викрадення грошових коштів та іншого цінного майна у потерпілих. Зокрема, ним було викрадено у потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти та сумку з продуктами харчування на загальну суму 3700 грн, у потерпілого ОСОБА_7 велосипед вартістю 4000 грн. Крім того, шляхом проникнення до житла та іншого приміщення ОСОБА_4 заволодів майном потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чим спричинив їм матеріальну шкоду на загальну суму 200 грн, 275 грн, 1750 грн, 3210 грн, 270 грн, 2300 грн відповідно.

Крім того, ОСОБА_4 26 квітня 2015 року, повторно шляхом обману та зловживання довірою, під приводом необхідності зателефонувати, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_14 з належностями, чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 2648 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно засудженого та ставить питання про їх зміну з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок суворості. В обґрунтування заявлених вимог зазначає,що суди в повній мірі не врахували даних про особу засудженого, який має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, що потребують постійного догляду у зв`язку зі станом здоров`я. Крім того, не були враховані і пом`якшуючі покарання обставини, а саме активне сприяння у розкритті злочину та збіг тяжких сімейних обставин, що стався у результаті смерті новонародженої дитини засудженого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому касаційним судом судові рішення в цій частині не перевіряються.

Безпідставними є доводи касаційної скарги захисника про суворість призначеного засудженому покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з копії вироку суду, суд належним чином дослідив особу винного та врахував, те що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та знову вчинив злочин у період непогашеної судимості.

Вказане свідчить про те що ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став і повторно вчинив злочини, які у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості.

До того ж, враховано судом і тривалість злочинної діяльності винного, яка у своїй сукупності нараховує 10 епізодів та вчинення ним кримінальних правопорушень, у тому числі, і щодо осіб похилого віку, що у своїй сукупності свідчать про суспільну небезпечність особи.

Враховуючи викладені дані про особу засудженого, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Підстав, які б давали суду можливість застосувати положення ст. 69,75 КК України у судовому засіданні не встановлено, з чим погоджується і колегія суддів.

З висновками суду першої інстанції погодився і апеляційний суд, який належним чином розглянув доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, та залишив їх без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є законною, вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України, із наведенням підстав та мотивів прийнятого рішення за наслідками апеляційного провадження.

Обставин, які б знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів та давали суду можливість пом`якшити призначене засудженому покарання, колегією суддів не встановлено.

Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання таким, що не відповідає вимогам ст. 414 КПК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року, постановлені у кримінальному провадженні № 90000147.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1