Провадження № 1-кс/344/3769/16
У Х В А Л А
15 вересня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Українського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства Федерація роботодавців ЖКГ України про зобов`язання внести відомості в ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:
в скарзі вказано, що скаржник звернувся до ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою про можливе вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Вінницької обласної державної адміністрації у врегулюванні галузевих гарантій з оплати праці у спосіб, що не передбачений законодавством. 30/08/2016 р. скаржник отримав відповідь про відсутній об`єктивних даних про вчинення злочину у заяві скаржника. Тому скаржник просив суд зобов`язати ГУ НП в Івано-Франківській області внести в ЄРДР відомості за його заявою.

Сторони повідомлені судом про розгляд справи за їх участі, однак вони не забезпечили явку в судове засідання своїх належним чином уповноважених представників.

Судом встановлено наступні обставини.

16/08/2016 р. скаржник склав заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої міський голова м. Калуш уклав регіональну галузеву угоду на 2016-2017 р.р. з Івано-Франківською обласною організацією профспілки працівників житлово-комунального господарства, якою встановлено норми оплати праці працівників ЖКГ залежно від кваліфікації/посад, специфіки та умов праці.

Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Тому відповідно до п. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, що містить в собі повідомлення про об`єктивні обставини вчинення злочину, а не довільне тлумачення цивільного спору як кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В заяві скаржника вказано на його незадоволення діями міського голови м. Калуш та Івано-Франківської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства щодо укладення регіональної галузевої угоди на 2016-2017 р.р. з якою встановлено норми оплати праці працівників ЖКГ залежно від кваліфікації/посад, специфіки та умов праці.

Оскарження дій органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб здійснюється в порядку, що встановлений в КАС України, спори щодо договірних відносин юридичних осіб вирішуються в порядку, що встановлений в ГПК України.

При цьому в заяві про вчинення злочину скаржник просив правоохоронний орган, до якого він подав відповідну заяву, про вжиття заходів для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином в заяві про вчинення злочину скаржником не вказано на дії, що за своїм змістом відповідають будь-якій із диспозицій, які містяться в статтях особливої частини КК України та вказано на прохання до правоохоронного органу про вжиття заходів для скасування оскаржуваних рішень.

Однак національним законодавством не гарантовано право скаржника на розслідування господарських спорів чи публічно-правових спорів у порядку, що встановлений для розслідування злочинів.

Так само відповідно до п. 52 рішення від 26/07/2011 р. Європейського суду з прав людини в справі «Георгел і Георгета Стоіческу (Georgel and Georgeta Stoicescu) проти Румунії» (скарга № 9718/03) якщо не встановлено безпосереднього заподіяння тілесного ушкодження то позитивне зобов`язання держави щодо «ефективності судової системи» не вимагає порушення кримінальної справи, достатнім є дисциплінарний, цивільний чи адміністративний спосіб правового захисту потерпілому (наприклад, постанова Великої Палати Європейського суду з прав людини в справі «Во проти Франції» (Vo v. France), скарга № 53924/00, § 90, ECHR 2004-VIII, і постанова Великої Палати в справі «Мастроматтео проти Італії" (Mastromatteo v. Italy), скарга № 37703/97, §§ 90 и 94-95, ECHR 2002-VIII).

Разом з цим в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже даному суду не належить компетенція на встановлення складу злочину в діях будь-яких осіб.

До компетенції цього суду належить вирішення питання чи діяв орган досудового слідства свавільно, не задовольняючи прохання скаржника.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Таким чином, скаржнику не гарантовано право на порушення кримінального переслідування проти конкретних осіб за визначеним ним обвинуваченням, крім випадків, визначених законом.

За вказаних обставин скарга позбавлена правових підстав, а тому не підлягає до задоволення.

Відповідно до зазначеного суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1