АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1020/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 визнан винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати із 08.07.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 08.07.2015 року. Запобіжний захід залишено без змін до набрання вироком законної сили. Задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто із засудженого судові витрати.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 просять вирок змінити, вважаючи неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого. Також просять зменшити йому призначене покарання та застосувати положення ст.. 69 КК України. Вказують , що органи досудового слідства та суд першої інстанції неправильно кваліфікували дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки не було встановлено наявність у нього умислу на заподіяння смерті ОСОБА_11 . Навпаки, внаслідок ревнощів, вважаючи, що мали місце інтимні стосунки між потерпілим та його дружиною, були вчинені ним насильницькі дії потерпілому у вигляді нанесених двох ударів кулаком в голову. Всі подальші дії мали на меті осоромити потерпілого. Тому вважають, що необхідно кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України. Також вказують, що судом не були враховані пом`якшуючі обставини з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, сімейний стан та склад сім`ї, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та дають підстави зменшити призначене покарання, застосувавши положення ст..69 КК України. ОСОБА_9 в своїй апеляції вказує також на незаконне врахування судом безпорадного стану потерпілого в якості обтяжуючої обставини, як непередбачену кримінальним законом. Також зазначає, що був затриманий працівниками міліції з 06.07.2015 року, а тому просить рахувати попереднє ув`язнення з цієї дати.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційних скарг в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти доводів апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю встановлених та перевірених судом першої інстанції доказів, досліджених судом та приведених у вироку.
Так, будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 , частково визнаючи свою вину, дав покази, що 04.07.2015 року, повернувшись додому близько 15-00 години, побачив сусіда ОСОБА_11 в стані важкого алкогольного сп`яніння , у якого були навиворіт одягнені штани, а в спальній кімнаті побачив свою сплячу співмешканку, яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Побачивши на жінці розірвану білизну, він зрозумів, що сусід зґвалтував її, а тому наніс йому спочатку один удар кулаком в ліву частину голови, від якого той упав зі стільця. А коли той піднявся з підлоги , знову наніс удар кулаком у ліву щелепу. Після цього удару потерпілий впав на коліна, нагнувся за закрив обличчя руками.
Вийшовши із будинку, щоб заспокоїтися, він через деякий час повернувся до кімнати та , вирішивши зганьбити потерпілого, ножем розрізавши резинку, спустив штані. Потім взяв під руки та виволік у двір.У дворі завантажив непритомного сусіда в багажник автомобіля та вивіз до озера, де залишив в очереті. Наступного дня, дізнавшись, що ОСОБА_11 не прийшов додому, він поїхав на озеро , де побачив, що потерпілий помер. У той же день він добровільно повідомив про скоєний злочин в міліцію. Під час слідства давав правдиві покази, сприяв встановленню всіх обставин справи.
Допитаний судом понятий - свідок ОСОБА_12 показав суду, що під час огляду 06.07.2015 року виявленого трупа гр.. ОСОБА_11 на місці пригоди підозрюваний ОСОБА_9 зізнався у вбивстві потерпілого при обставинах, викладених вище.
Дослідженими в судовому засіданні даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.09.2015 року(т.1, а.с.132-137) підтверджується спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, кількість та механізм нанесених ударів (, які цілком узгоджуються із даними висновку судово-медичної експертизи №1985-Дм/15 від 20.08.2015 року та додаткового висновку №102/1985-Дм/15 від 26.08.2015 року що причиною смерті ОСОБА_11 була закрита черепно-мозкова травма у вигляді : крововиливу в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні лівої скроневої області , забитої рани в області лівого носо-губного трикутника , забитих ран(2) з боку внутрішньої поверхні слизової оболонки нижньої губи, крововиливу під тверду мозкову оболонку з боку базальних поверхонь правої і лівої півкулі мозку в проекції передніх черепних ямок і крововиливі під м`які мозкові оболонки полюсів лобових часток обох півкуль головного мозку з подальшим розвитком гострого порушення мозкового кровообігу. Вищезазначена ЗЧМТ утворилася прижиттєво, незадовго до настання смерті внаслідок не менше 2-кратних травматичних дій тупим предметом, яким могла бути і рука, стиснута в кулак. Садна на задній поверхні грудної клітини утворились посмертно від дії тупих предметів, характерні виникненню під час переміщення трупа «волочінням»(т.1, а.с.17-22,141-146).
Дослідженими в судовому засіданні даними висновку судово-імунологічної експертизи №1786-И/15 від 08.08.2015 року підтверджується, що на тенісці, вилученій під час огляду в місці проживання обвинуваченого в АДРЕСА_2 , була виявлена кров , походження якої від ОСОБА_11 не виключено(т.1, а.с. 102-103).
Зазначені та інші докази, наведені у вироку, в своїй сукупності свідчать про доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Однак, обвинувачений , як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, на обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував на відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілого, вказуючи що на момент залишення ОСОБА_11 в очереті той дихав.
Висновки судово-медичної експертизи про наявність саден на задній поверхні грудної клітини, характерних для переміщення трупа «волочінням», що утворились посмертно, спростовують доводи обвинуваченого що потерпілий в той час був живий, а тому колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 суд першої інстанції правильно кваліфікував як умисне вбивство за ч.1 ст. 115 КК України.
Що ж стосується призначеного покарання, то колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції в достатній мірі не були враховані вимоги ст.ст. 65 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції правильно послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину , відомості про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працює, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
В якості обтяжуючої обставини суд, відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України, визнав вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані. Такий стан потерпілого ОСОБА_11 був обумовлений тяжким алкогольним сп`янінням, про яке свідчать як покази обвинуваченого так і висновки судово-медичної експертизи (т.1, а.с. 22). Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_9 про незаконність визнання судом даної обтяжуючої обставини.
Разом із тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки іншим обставинам справи, зокрема добровільному сприянню розкриттю злочину, оскільки саме ОСОБА_9 повідомив правоохоронним органам про заподіяння ним смерті ОСОБА_11 , надавав слідству необхідні докази. Таке сприяння було активним з боку обвинуваченого, а тому, на думку колегії суддів, повинно бути враховано в якості пом`якшуючої обставини.
Наведена пом`якшуча обставина; дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має батьків-пенсіонерів, одружений, виховує малолітню доньку своєї дружини, з якими проживає з 2006 року( т.2,а.с. 147-149) ; його психічний стан - наявність дисоціального розладу особистості зі схильністю до афектних реакцій(т.1 а.с.128-130) що виявилась в даній ситуації, в своїй сукупності знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та дозволяють колегії суддів, врахувавши зазначені обставини, пом`якшити покарання, призначене ОСОБА_9 у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 115 КК України в межах, встановлених санкцією цієї статті, задовольнивши частково апеляційні скарги сторони захисту.
На думку колегії суддів, таке покарання є справедливим та сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.
Приймаючи рішення про початок строку відбування покарання та залік досудового тримання під вартою з 08.07.2015 року, суд першої інстанції не врахував, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 було обрано 07.07.2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ( т.1, а.с.81-82). Виходячи із цього, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду в цій частині . При цьому інших даних про затримання ОСОБА_9 з 06.07.2015 року, колегії суддів не надано, а тому зазначені доводи обвинуваченого не підлягають врахуванню.
Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, ст.418, ст. 419, ч.2 ст. 376 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_9 в частині призначення покарання та початку обчислення строку покарання - змінити.
Покарання призначене ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України пом`якшити до 9 років позбавлення волі.
Строк покарання рахувати із 07.07.2015 року.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати час перебування під вартою ОСОБА_9 з 07.07.2015 року по 24.05.2016 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
Ухвала можебути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий-
Судді -