Справа №212/9967/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі : Головуючого судді; ОСОБА_1

при секретарі; ОСОБА_2 , за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ; ОСОБА_3 ,

потерпілого; ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження № 0002898 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халїлабад, Джалілабадського району, Республіки Азербайджан, громадянина України, одруженого, що має середньо-спеціальну освіту, малолітніх дітей та осіб на утриманні не має, групи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 14 жовтня 2015 року знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де разом з потерпілим в справі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконували будівельні роботи.
В цей же день, приблизно о 17 годині. ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_8 і став робити тому зауваження щодо невірної кладки цегли, в результаті чого між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо допускаючи їх настання, навмисно наніс ОСОБА_4 , який стояв навпроти нього, один удар резиновим молотком для укладки тротуарної плитки, який тримав у правій руці, в область лівої частини голови, тим самим - заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді; відкритого, багато скалкового перелому тіла та дужки лівої виличної кістки зі зміщенням уламків та подальшим переходом на нижній край орбіти, верхню щелепу, перелом кісток носу, решітко подібної кістки, які ускладнилися розвитком гемо синусу, синця лівого ока, крововиливу у склеру лівого ока, які на підставі результатів висновку експерта № 2379 від 17.11.2015 року за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.
Він суду пояснив, що він 14 жовтня 2015 року разом з потерпілим в справі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконував будівельні роботи у домоволодінні АДРЕСА_2 . Він виконував роботи по укладці цегли. З ОСОБА_4 у нього були нормальні стосунки. Однак останній декілька разів підходив до нього і робив йому зауваження щодо невірної укладки цегли. Це спричинило конфлікт між ними і він перебуваючи у збудженому стані, який був викликаний діями потерпілого, не стримався та навмисно вдарив ОСОБА_4 один раз резиновим молотком, який використовував для укладки цегли, в область голови. Обвинувачений суду заявив, що саме поведінка потерпілого, який робив йому декілька раз безпідставні зауваження щодо виконуваної їм роботи, вивели його з терпіння і тому він навмисно завдав удару молотком в голову потерпілому.
Винність ОСОБА_5 окрім повного визнання ним своєї вини, у скоєнні вказаного вище злочину, підтверджується, показами потерпілого ОСОБА_4 , показами свідка ОСОБА_7 та письмовими доказами цієї кримінальної справи.
Так потерпілий в справі ОСОБА_4 суду показав, що він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виконували будівельні роботи у домоволодінні АДРЕСА_2 . Він побачив, що ОСОБА_5 клав цеглу не звичним способом, його це зацікавило і він не маючи на меті якимось чином докорити ОСОБА_5 і казати на погану роботу підійшов до нього і запитав, чому він таким чином робить кладку цегли. Це його питання несподівано викликало агресію з боку ОСОБА_5 , той почав на нього кричати, а потім навмисно і раптово вдарив його резиновим молотком в ліву частину обличчя. Він від цього удару отримав серйозну травму, тривалий час лікувався і терпів фізичного болю. Внаслідок отриманої травми він два місяці він не міг працювати і до цього часу у нього ліва частина обличчя занімівши і він її не відчуває. Обвинувачений не відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, завдану чим злочином, тому потерпілий заявив суду цивільний позов у якому просив стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування йому матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування 6631 гривня 52 копійки, та у відшкодування моральної шкоди 13 000 гривень.
Крім того, потерпілий просив суд суворо покарати обвинуваченого в справі.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 під час виконання будівельних робіт у домоволодінні АДРЕСА_2 десь у середині жовтня 2015 року виник конфлікт і обвинувачений навмисно вдарив один раз ОСОБА_4 резиновим молотком в обличчя,завдавши йому серйозну травму. Раніше між вказаними особами ніяких конфліктів він не помічав.
Винність ОСОБА_5 також підтверджена письмовими доказами, наданими суду стороною обвинувачення, які суд вважає достовірними та допустимими, а саме;
- протоколом огляду місця події цього злочину, від 28.10.2015 pоку, а саме подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де обвинувачений у справі завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ;
-висновком судово-медичної експертизи № 2397 від 17.11.15 року, проведеної потерпілому ОСОБА_4 , де зазначено, що йому спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, характеристика яких відображена в установчий частині цього вироку;
- протоколом огляду речового доказу, від 23.11.2015року, а саме; резинового молотка для укладання тротуарної плитки, яким було ОСОБА_5 завдано удару в обличчя потерпілому ОСОБА_4 , ,
- протоколом слідчого експерименту проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 , від 08.12.15 року, в ході якого останній показав на місці вчинення злочину як саме він завдав удару молотком в обличчя потерпілому;
Враховуючи викладене, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 , доведеною в пред`явленому йому звинуваченні в повному об`ємі, сукупністю зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 по ст. 122 ч.1 КК України за ознаками; умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, що причинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.
Обираючи міру покарання ОСОБА_5 суд враховує те, що вчинений ним злочин належить до категорії середньої тяжкості, а в якості обставини що пом`якшує його покарання, суд враховує повне визнання ним своєї вини і щиросерде розкаяння в скоєному.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно , він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, до кримінальної відповідальності він притягається вперше.
У зв`язку з чим, суд вважає необхідним, обрати ОСОБА_5 покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України, у вигляді обмеження волі з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, так як вважає, що він не є небезпечною для суспільства особою, його виправлення та перевиховання можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою з боку робітників кримінально виконавчої служби.
Саме таке покарання, призначене ОСОБА_5 , на думку суду, буде достатнім для його виправлення і буде запобігати скоєнню інших злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_5 не відшкодував потерпілому у справі матеріальну та моральну шкоду спричинену йому протиправними діями. Під час розгляду цієї справи ОСОБА_5 визнав позовні вимоги ОСОБА_4 щодо відшкодування йому матеріальної шкоди в сумі,- 6631 гривня 52 копійки, однак не визнав у повному обсязі позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.
Суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, заявлені ОСОБА_4 повинні бути задоволені частково, так як вина обвинуваченого у завданні такої шкоди потерпілому доведена матеріалами цієї кримінальної справи. Однак, суд вважає, що не у повній мірі потерпілий в справі надав суду докази на підтвердження зазначеної ним суми 13000 гривень, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в цій частині, частково, в сумі - 10 000 гривень.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання, у вигляді , - двох років обмеження волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, і не приводити його до виконання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього судом обов`язки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально виконавчої системи, не виїжджати за межі України, без дозволу робітників органу кримінальної виконавчої системи.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_5 , у відшкодування матеріальної шкоди - 6631 гривня 52 копійки, та у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень 00 копійок, а в іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений усіма учасниками процесу в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини - 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 "янов