Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2784/16-к
Провадження № 1-кп/711/157/16
У Х В А Л А

08 квітня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженні № 0000153 за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, суд

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Під час підготовчого судового засідання прокурор та сторона захисту вважали, що підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України відсутні, тому висловились про можливість призначення судового розгляду.

Суд за результатами проведеного підготовчого судового засідання приходить до наступних висновків.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

До фактичних обставин кримінального правопорушення відносяться ті обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що визначено ч.1 ст. 91 КПК України.

Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що прокурор у обвинувальному акті повинен, зокрема, вказати місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт вказаним вимогам не відповідає, оскільки в формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 не зазначено способу і місця вчинення злочину. В обвинувальному акті не вказано, де, яким способом, на яких сайтах обвинувачений створював оголошення про продаж мобільних телефонів, вів телефонні перемовини з потерпілими тощо, тобто де він вчинив дії, які кваліфіковані як злочини.

Місцем вчинення таких злочинів слід вважати місце, в якому особа вчинила дії щодо обману потерпілих або зловжила їх довірою. Визначення місця скоєння злочинів (останнього епізоду) має суттєве значення, оскільки від цього залежить визначення територіальної підсудності, що передбачено ч. 1 ст. 32 КПК України. В обвинувальному акті не зазначено, де ОСОБА_4 скоєно злочини і чи вчинено ним ці злочини (або останній епізод) на території, яка підпадає під юрисдикцію Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Порушення правил підсудності у відповідності з положеннями п.6 ч.2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначені анкетні дані потерпілих, але при цьому прізвища деяких зазначено не так, як у формулюванні обвинувачення. Наприклад: прізвища ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Одними з обставин, яку прокурор вважав доведеним, є місця, де обвинувачений розпоряджався незаконно отриманими грошовими коштами. Але по епізоду, пов`язаному з шахрайством відносно потерпілого ОСОБА_16 , в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_17 коштами потерпілого розпорядився в банкоматі, розташованому по вул. Жовтневій, 50-б, без назви населеного пункту. З огляду на те, що ОСОБА_17 інкриміновано вчинення таких же дій на вул. Жовтневій в с. Червона Слобода Черкаського району та на вул. Жовтневій в м. Черкаси (наприклад, по епізоду, пов`язаному з потерпілим ОСОБА_18 ), то з такого формулювання обвинувачення незрозуміло, в якому ж населеному пункті ОСОБА_17 розпорядився грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 .

З цього випливає, що ОСОБА_4 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено його право на захист, закріплене в ст. 20 КПК України, що є однією із засад кримінального провадження.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 29 цього Кодексу сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд повинні складати процесуальні документи державною мовою.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, який складається стороною обвинувачення.

В кримінальному провадженні, що надійшло до суду, обвинувальний акт складено сумішшю мов: державною мовою, а також іноземною, ймовірно, англійською.

Іноземна мова використана у відтворенні найменування товару, в продажі якого обвинувачений начебто обманув потерпілих. В ухвалі суду не йдеться про переклад власних назв, а про використання фонетичної транскрипції цих назв з використанням української абетки.

З огляду на викладене, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого і його захисника, суд приходить до висновку про необхідність зі стадії підготовчого провадження відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення недоліків, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не встановлено, тому він вважається продовженим.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в :

Повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, прокурору Черкаської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обвинуваченому запобіжний захід залишити без змін особисте зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1