Справа № 141/582/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у м. Липовець кримінальне провадження №0000026 від 06 лютого 2014 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, студента Київського будівельного ліцею, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 304 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с, Скоморошки Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, учня 11 класу Скоморошківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6 законного представника потерпілого ОСОБА_7 представника потерпілого ОСОБА_8
з боку захисту : обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
інших учасників судового провадження : представника служби у справах дітей Оратівської райдержадміністрації - ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02 лютого 2014 року біля 13 год. 00 хв. прийшов на центрально-заводський ставок, який розташований в центрі с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, де знаходячись біля вогнища, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю у виді заподіяння тілесних ушкоджень, безпідставно, використовуючи малозначний привід, взяли ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за руки та ноги та проти його волі, піднесли і тримали над вогнищем протягом 3-5 секунд, чим заподіяли ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді опікової рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, яка могла утворитись від дії термічного фактору і за своїми характеристиками відповідає термічному опіку II ступеню, які відповідно до висновків експерта №172 від 10.02.2014 року та №596 від 28.04.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того. ОСОБА_3 , знаючи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється неповнолітнім, 02 лютого 2014 року шляхом пропонування., спонукав ОСОБА_4 до вчинення хуліганських дій. Після чого, ОСОБА_13 з ОСОБА_4 взяли ОСОБА_6 за руки та ноги та проти його волі, піднесли і тримали над вогнищем протягом 3-5 секунд, чим заподіяли ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді опікової рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, чим умисно втягнув неповнолітнього ОСОБА_4 у злочинну діяльність.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_14 вину у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали та повністю підтвердили фактичні обставини справи. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Принесли свої вибачення потерпілому. Суду пояснили, що дійсно, 02 лютого 2014 року біля 13 год. 00 хв. вони були на центрально-заводському ставку в центрі АДРЕСА_1 , де разом із іншими дітьми катались на санках та ковзанах. Потім розвели багаття. ОСОБА_6 попросив у них цигарку закурити. І ОСОБА_3 , щоб відучити ОСОБА_6 від шкідливої звички, запропонував ОСОБА_4 пронести ОСОБА_6 над вогнищем, що вони і зробили.
Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_15 , потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 2 лютого 2014 року він з братом ОСОБА_16 ішов по вулиці в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, де зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_17 , які запропонували піти з ними на став. Прийшовши на став, вони каталися до того часу поки не змерзли, після чого пішли грітися до вогнища. Гріючись біля вогнища, він попросив у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , закурити цигарку ,після чого вони почали ганятись за ним та його братом, щоб , як вони сказали , «зажарити його над вогнем», але брат втік, а його піймали, і , незважаючи на те, що він пручався, взяли за руки та ноги і тримали над вогнищем приблизно одну чи дві хвилини. При цьому одяг з нього не знімали і вогонь пошкодив йому куртку. Вогонь був великий, під час цього він кричав і просив їх відпустити його, говорив усім, що йому боляче, а також плакав. Коли його обвинувачені проносили над вогнищем, то там був також ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . ОСОБА_3 тримав його за руки, а ОСОБА_4 за ноги. Потім обвинувачені сміялися з нього і сказали прикласти сніг до рани. Рідним він про дану подію нічого не розповідав, але його бабуся сама усе побачила і зателефонувала до його мами і розповіла їй про дану подію. Після цих подій він пережив великий стрес, лікувався у лікарні, почав часто кліпати очима та відкривати рот. Інших насильницьких дій обвинувачені щодо нього не вчиняли.
Показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не заперечують. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено, що обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю , за кваліфікуючою ознакою - вчинене групою осіб.
Грубе порушення громадського порядку обвинуваченими виразилось у вчиненні ними дій, які спричинили істотну шкоду особистим інтересам потерпілого від злочину. ОСОБА_20 неповага до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю виразилась у наступному: нахабно виявленому, очевидному для потерпілого зневажливому ставленні обвинувачених до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності; у нахабному поводженні, демонстрації грубої сили, заподіянні тілесних ушкоджень.

Крім цього, дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього ОСОБА_4 у злочинну діяльність.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст..296 КК України - відноситься до злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч.1 ст.304 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція якої передбачає лише позбавлення волі.

Обставиною, яка визнається як обтяжуюча покарання обвинувачених, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього..

До пом`якшуючих покарання обвинувачених обставин суд відносить щире каяття, визнання ними своєї вини.

Крім цього, ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення, був неповнолітнім , що суд також визнає пом"якшуючою його покарання обставиною. За місцем проживання та навчання він характеризується позитивно, має в основному середній рівень навчальних досягнень, любить спорт , активний учасник спортивних змагань, де досягає високих результатів. Трудолюбивий, добросовісно виконує доручення та поставлені перед ним завдання. Бере активну участь у громадському житті, позакласній і позашкільній роботі. Учасник художньої самодіяльності, має артистичні здібності. Дотримується морально - правових норм, поважає старших, батьків, користується авторитетом серед товаришів. Доброзичливий , тактовний. Взаємини з однолітками дружні. Розумно ставиться до матеріальних і моральних цінностей, хазяйновитий, охайний. На все має власну думку, вольовий, чесний. Веде здоровий осіб життя. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вперше притягається до кримінальної відповідальності. Будь-яких проблем із законом не мав. Виховується у повній сім"ї батьками, які характеризуються позитивно. Соціально-побутові умови проживання нормальні, проживає разом з батьками в приватному будинку , має власну окрему кімнату, забезпечений всіма необхідними речами для проживання та навчання.
Обвинувачений ОСОБА_3 також позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим, суд враховує наступні обставини.
ОСОБА_3 вчинив два умисних кримінальних правопорушення. Має обтяжуючу покарання обставину. Зважаючи на викладе, суд вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням його особи та молодого віку, суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання його без відбування покарання, а тому звільняє обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням , на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 також вчинив умисне кримінальне правопорушення. Має обтяжуючу покарання обставину. Тому, враховуючи, що до нього, як особи, яка вчинила кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ч.2 ст.296 КК України, суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому , приймаючи до уваги його особу, позитивні характеристики, визнання вини та щире каяття, суд вважає, що виправлення і перевиховання його можливе при застосуванні наближеної до мінімальної міри покарання у виді позбавлення волі, передбаченої ч.2 ст. 296 КК України.
Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», так як він на момент вчинення злочину він був неповнолітнім .
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, 02.02.2014 року був неповнолітнім..
Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід звільнити від покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Законним представником малолітнього потерпілого по справі заявлено цивільний позов про солідарне стягнення з обвинувачених понесених судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 600 грн та оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 5000 грн , а також про стягнення моральної шкоди на суму 60 000 гривень.
Обвинувачені , визнали позов лише в частині відшкодування судових витрат, а в частині моральної шкоди не визнали, посилаючись на те, що це величезні кошти, яких вони не мають.
Суд вважає безспірним факт заподіяння злочином потерпілому по кримінальній справі моральної шкоди, оскільки остання являється постійним супутником кожної протиправної поведінки щодо фізичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болі, стражданнях, яких зазнав потерпілий, внаслідок неправомірних дій обвинувачених.
Розмір відшкодування за моральну шкоду залежить від характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди.
За нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 25000 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину ( який відноситься до злочинів середньої тяжкості) , відношення обвинувачених до вчиненого, які визнали свою винуватість та розкаялись, судову практику по подібних справах, матеріальне становище обвинувачених, а також вимоги розумності та справедливості..
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, які по даній справі складають 4600,68 грн.

У відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Керуючись ст.ст.349, 368, 369-371, 373-376,485, 487, 488, 496 КПК України,

СУД

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 304 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_3 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України , наступні обов`язки:
1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1(одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного даним вироком, на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_15 , моральну шкоду в сумі 25000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень та понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 600 грн та оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 5000 грн, а разом 30 600 ( тридцять тисяч шістсот) гривень.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути в рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи 4600,68 грн. в доход держави.

Речові докази, а саме: дитячу куртку із капюшоном синього кольору, вилучену при огляді місця події від 07.02.2014 року, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського ВП ГУНП України у Вінницькій області після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_6 ; фотокартку із зображенням ОСОБА_6 , в якого є тілесні ушкодження, та флешку білого кольору із відеозаписом подій 02.02.2014 року ,приєднаних до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд. Після закінчення цього строку, вирок набирає законної сили , якщо не буде подано апеляційної скарги на вирок суду.

Копію вироку вручити обвинуваченим і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1