н/п 1-кс/640/5887/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
Слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 27.07.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юристом 3 класу ОСОБА_5 , у якому просив: поновити пропущений процесуальний строк подання клопотання про арешт майна; накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобіля «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, 28-Б.
Під час досудового розслідування встановлено, що 23.07.2016, приблизно о 01:30, в районі будинку № 1А по пр. Героїв Сталінграду м. Харкова, стався наїзд автомобілем «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на пішохода ОСОБА_7 , 1988 року народження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження і був доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова.
23.07.2016 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б.
Того ж дня автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 10.04.2009 автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 який мешкає: АДРЕСА_1 .
Після встановлення власника, 26.07.2016 автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , був додатково оглянутий слідчим.
Автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження та відповідно до положення ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий вказав, що враховуючи викладене, а також те, що 23.07.2016 під час огляду місця ДТП автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , був затриманий, а 26.07.2016 був додатково оглянутий слідчим ОСОБА_3 . Таким чином він відповідає критеріям зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу з метою з`ясування параметрів механізму ДТП, дій учасників пригоди, та в подальшому буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія і призначення за його результатами судової автотехнічної експертизи.
Слідчий також вказав, що за таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово зберігання транспортних засобів.
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Слідчий зазначив, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкоджених деталей транспортного засобу з боку його водія.
У зв`язку з тим, що слідчим 25.07.2016 протягом робочого дня були проведенні заходи по встановленню власника автомобіля «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 . Що не дало змоги своєчасно підготувати клопотання про арешт майна, узгодити з процесуальним керівником та звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням в строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, тобто протягом наступного робочого дня після вилучення майна.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив передати його йому для зберігання, посилаючись на відсутність коштів для оплати зберігання автомобіля на штрафному майданчику.
У судовому засіданні слідчий надав заяву користувача автомобіля ОСОБА_6 , якою останній просив розглядати клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував, проте при можливості просив визначити місцем стоянки автомобіля за адресою м. Харків вул. Чугуївська, 29 (автостоянка).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі користувача автомобілем «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання про арешт майна подано до суду 26.07.2016.
Таким чином, згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачений законом строк для подачі клопотання слідчим, прокурором порушено, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду поза межами визначеного строку.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст.ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
23.07.2016 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів (а.с. 6-8).
26.07.2016 слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юристом 3 класу ОСОБА_5 , яким просив: накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобіля «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський 28.
Вказану ухвалу отримано прокурором 27.07.2016 р. (а.с.17).
Клопотання про арешт майна подано до суду 27.07.2016 о 12-50 год. (а.с. 2)
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2016, автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобілю ««ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2016, автомобіль «ВАЗ-210994-20», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1