Номер провадження: 11-кп/785/1024/16
Номер справи місцевого суду: 513/420/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Татарбунарського районногосуду Одеської області від 27.05.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, інвалід 2 групи, в силу ст. 89 КК України не маючий судимості, працюючий за наймом, житель АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі,

Під вартою з 02 лютого 2016 року.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду приблизно о 20 год.30 хв. 01 лютого 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через незачинені двері проник до будинку АДРЕСА_1 , де в процесі сварки, що виникла з ОСОБА_10 на грунті триваючих неприязних відносин, з метою умисного спричинення смерті потерпілому, наніс йому кулаком правої руки декілька ударів в область обличчя та тулубу, від яких ОСОБА_10 впав на дерев`яне ліжко. Після цього, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь підготовленого метального ножа з металевою пластиною з двобічним лезом умисно завдав ОСОБА_10 три удари в ліву половину грудної клітки, в область серця, та два удари в область лівого стегна, однак не довів до кінця свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 своєчасно була надана медична допомога.
В апеляції обвинувачений з вироком суду не погоджується та вказує, що у нього не було умислу на умисне вбивство потерпілого і такі наслідки від його дій не настали. Суд не взяв до уваги, показання свідків та ті обставини, що він сам повідомив про скоєне в поліцію, що потерпілий живий та здоровий, що саме з вини потерпілого виник конфлікт. Коли він вжив алкогольні напої, то вирішив піти до потерпілого з метою поговорити з ним, ножі взяв з собою на випадок, якщо потерпілий буде не один. З вини потерпілого виникла бійка, в ході якої він ткнув потерпілого ножем та більше нічого не пам`ятає, а потім повідомив про скоєне в поліцію. Просить перекваліфікувати його дії із ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та пом`якшити покарання.
Адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 в апеляції зазначає, що районний суд призначив його підзахисному занадто суворе покарання, оскільки той не мав умислу вбивати потерпілого, однак суд не врахував в повній мірі причини, умови і мотиви скоєння кримінального правопорушення, а також пом`якшуючі покарання обставини. Протягом досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_8 шкодував про вчинене, пояснював, що не хотів причиняти смерті потерпілому, а прийшов лише для того, щоб розібратись відносно погроз в його бік. Після скоєного повідомив про свої дії правоохоронні органи, родичів, щиросердно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України не мав судимості, являється інвалідом 2-ї групи, у зв`язку з чим, просить вирок суду змінити, застосувати до ОСОБА_8 дію ст. 69 КК України, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, з іспитовим строком відповідно до вимог ст. 75 КК.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника про задоволення апеляцій і зміни вироку, перекваліфікації дій на ч. 1 ст. 121 КК України і пом`якшення покарання, прокурора про залишення вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляцій та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Дії його із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України правильно.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 01.02.2016 року перебував стані алкогольного сп`яніння у своєму будинку і спав, опритомнів у лікарні з тілесними ушкодженнями в області серця та лівої ноги. Від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_8 завдав йому тілесних ушкоджень та повідомив про це поліцію. Неповнолітній свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що вечором 01.02.2016 року в будинку ОСОБА_12 після вживання спиртних напоїв обвинувачений ОСОБА_8 почав висловлювати намір піти до будинку ОСОБА_10 та розібратися з ним по-чоловічому ізза претензій останнього до їх сім`ї з приводу пропажі його майна, після чого одягнув куртку. Він із братом обвинуваченого - ОСОБА_13 пішли за ним. В будинку потерпілого ОСОБА_8 став висловлювати своє невдоволення на адресу потерпілого, який лежав на ліжку, а коли ОСОБА_10 присів і намагався підвестись, обвинувачений став завдавати йому ударів в область обличчя і тулуба, від чого той впав на ліжко, після чого обвинувачений із внутрішньої кишені куртки вийняв ножа і завдав ним удару в область серця потерпілому. ОСОБА_11 вибіг з будинку на вулицю, а через деякий час з будинку вийшов ОСОБА_14 та обвинувачений. Прибувши до місця свого проживання, обвинувачений зателефонував до поліції і повідомив про вчинення ним злочину. Цим показанням свідка ОСОБА_11 відповідають дані протоколу слідчого експерименту з його ж участю (а.п. 52-69), заява обвинуваченого про завдання ним ножем тілесних ушкоджень потерпілому (а.п. 71), дані протоколу огляду місця події, в ході якого в будинку потерпілого ОСОБА_10 АДРЕСА_1 на постільних речах виявлено плями речовини, схожої на кров (а.п. 72-76), висновок судової експертизи про виявлення на змивах з рук обвинуваченого та на виданих ним ножах, предметах одежі слідів крові потерпілого ОСОБА_10 ( а.п. 79- 82,84-88, 110-113,127-130,132-136), висновок судово-медичної експертизи, яким встановлено у потерпілого черепно-мозкову травму, численні синці і садна голови, тулуба, переломи альвеолярного відростку верхньої щелепи справа, ІV лівого ребра, трьох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки, в області серця, які були проникаючими в плевральну порожнину, двох колото-різаних ран лівого стегна та ін. (а.п.155-157), висновок судової експертизи речових доказів, відповідно до якого пошкодження одежі потерпілого могло настати від дії виданого обвинуваченим ножа (а.п.158-173).

Доводи апеляції обвинуваченого про відсутність умислу на умисне вбивство потерпілого не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони спростовуються вищезазначеними дослідженими в ході судового розгляду доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Зокрема, про направленість умислу обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого свідчать характер і локалізація виявлених у останнього тілесних ушкоджень у вигляді трьох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки, в області серця, які були проникаючими в плевральну порожнину; при цьому обвинувачений, завдаючи ударів ножем в область серця життєво важливого органу, повинен був передбачати наслідки таких ударів.

Той факт, що потерпілий залишився живим не спростовує висновку суду про саме таку кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки тяжкі наслідки не настали через своєчасне надання потерпілому медичної допомоги. Крім того, виходячи з будинку потерпілого, обвинувачений вважав, що вбив потерпілого, про що повідомив у поліцію і родичам, у зв`язку з чим доводи апеляцій про неправильність кваліфікації судом дій обвинуваченого не ґрунтуються на законі.

При обранні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання у відповідності до вимог закону.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом в недостатній мірі враховані мотиви вчинення ОСОБА_8 злочину не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки наявність неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим не виправдовує дій ОСОБА_8 . Крім того, при призначенні покарання суд врахував ці обставини і призначив йому мінімальне покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції не враховані пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі, дії ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення, а саме: повідомлення про скоєне в поліцію, зізнання у скоєному, розкаяння, сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину, стан його здоров`я, не можна визнати обґрунтованими, адже судом при обранні покарання були враховані судом всі приведені в апеляційних скаргах пом`якшуючі покарання обставини.

Крім того, суд правильно зазначив у вироку, що обвинувачений скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави для задоволення апеляцій і пом`якшення покарання.

Суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доводам обвинуваченого та його захисника і прийшов до правильних висновків по суті обвинувачення.

Ці висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і свідчать про відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого дії ст. 69, 75 КК України, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляцій і скасування чи зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України час перебування ОСОБА_8 у попередньому ув`язненні з 02.02.2016 року до 17.11.2016 року необхідно зарахувати йому у строк відбутого покарання із розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 27.05.2016 року відносно нього за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України час перебування ОСОБА_8 у попередньому ув`язненні з 02.02.2016 року до 17.11.2016 року зарахувати йому у строк відбутого покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, у той же строк із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2