Роздільнянський районний суд Одеської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження: 1-кп/511/25/16
19 жовтня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна, Одеської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей 2010 і 2016 року народження та дружину, яка не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до трьох років, офіційно не працевлаштованого, займається особистим господарством, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів за ст.125 ч.1, ст. 186 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16 травня 2015 року близько 08 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, за місцем власного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що до його будинку на велосипеді під`їхав раніше знайомий йому ОСОБА_6 , з метою поспілкуватися з ним та вирішити спірні питання між ними, які виникли на підставі того, що ОСОБА_4 звинувачує ОСОБА_6 у причетності до вчинення крадіжки майна належного ОСОБА_4 ..
Далі ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , зліз з велосипеду та поставив його біля вхідних воріт вищезазначеного будинку. Після чого під час спідкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 несподівано для ОСОБА_6 , коли останній сидів на лавочці, біля вищезазначеного будинку, завдав останньому один удар кулаком правої руки в область голови та кілька ударів кулаком в область грудної клітини, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді трьох синців на лівій боковій стінці грудної клітини та забій м`яких тканин лівої завушної області, які згідно висновку експерта Роздільнянського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №104 від 13.06.2015 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, кваліфікований як навмисне легке тілесне ушкодження.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пішли за місцем мешкання останнього, за адресою АДРЕСА_3 , де на території подвір`я даного будинку ОСОБА_6 знайшов та повернув ОСОБА_4 належне останньому майно, а саме: гумовий шланг довжиною 10 метрів, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , з належним йому майном повернулись до будинку останнього.
Коли ОСОБА_4 наблизився до будинку, де він мешкає, то побачив бувший у користуванні велосипед «Україна», який знаходився поряд з вхідними воротами. Після чого у нього виник намір на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 , а саме: велосипедом «Україна». Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_6 , відкрито заволодів належним останньому велосипедом «Україна», чорного кольору, вартістю 400 гривень, а саме: закотив його у подвір`я власного будинку та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_6 у розмірі 400 гривень.
За даним епізодом своїми навмисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.1 КК України, кваліфікований як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж). За сукупністю ОСОБА_4 вчинив злочини за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, за ч.1 ст.186 КК України не визнав та суду пояснив, що 08.05.2015 року він поливав квіти у своєму палісаднику та залишив поливний шланг за місцем поливу, частково на вулиці. 09.05.2015 року вони з дружиною поїхали до батьків у друге село. Повернувшись додому наступного дня, він помітив відсутність шлангу. Біля клубу, де збиралися односельчани, він взнав, що шланг у нього вкрав ОСОБА_7 і його син ОСОБА_8 . У день та час, вказаний у обвинувальному акті, він побачив ОСОБА_9 , який їхав на велосипеді біля домоволодіння, де мешкає обвинувачений. Він запропонував ОСОБА_10 зупинитися, щоб поговорити з приводу викраденого шлангу. ОСОБА_6 зупинився, поставив велосипед недалеко від входу у його двір та сів на лавочку, щоб поговорити. Він заперечував свою причетність до крадіжки шлангу, між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений вдарив його кулаком 3 рази в груди 2 рази та 1 раз у голову. Після цього ОСОБА_6 залишив велосипед біля домоволодіння обвинуваченого і погодився показати, де знаходиться шланг, схожий на викрадений. Вони вдвох пішли до будинку, де мешкає ОСОБА_6 з сином та співмешканкою, де у дворі обвинувачений знайшов та забрав викрадений у нього шланг та поніс до себе додому, а ОСОБА_6 пішов разом з ним. Побачивши велосипед ОСОБА_9 , обвинувачений вирішив його забрати, у якості застави, щоб побачити ОСОБА_11 сина ОСОБА_9 та з`ясувати у нього обставини крадіжки шланга. При цьому він повідомив ОСОБА_9 , що велосипед він забирає та не віддасть до тих пір, поки все не вияснить. ОСОБА_6 просив не забирати у нього велосипед, бо йому треба їхати на поле до дружини, але обвинувачений не зважав на його прохання. ОСОБА_6 пішов десь пішки, а згодом прийшла дружина потерпілого, якій той розповів, що у нього обвинувачений відібрав велосипед. Вона стала просити віддати їй велосипед, на що обвинувачений також не зважав, та вимагав, щоб до нього з`явився її син. Жінка посварилася з ним та пішла з двору і у той же день заявила у міліцію про крадіжку велосипеда. До нього додому приїхали працівники міліції, яким він видав велосипед добровільно, при цьому ніяких документів не складали та понятих не запрошували. Він вважає, що не грабував потерпілого, а заволодів його майном з метою з`ясування стосунків з сином останнього та після цього, тобто через певний час, віддав би вказаний велосипед потерпілому. Не заперечує, що ОСОБА_6 у той момент думав, що він у нього відбирає велосипед, бо прислав жінку за цією річчю. За спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень просить його строго не наказувати, а за ч.1 ст.186 КК України виправдати, оскільки умислу на грабіж у нього не було. Обіцяє більше злочинів не вчиняти.
Крім повного визнання вини за спричинення легкого тілесного ушкодження і, незважаючи на не визнання вини обвинуваченим у вчиненні грабежу, його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні 23.09.2015 року пояснив, що з ОСОБА_4 живе на одній вулиці та не мав з ним конфліктів. У травні 2015 року, можливо 16 травня, як вказано у обвинувальному акті, він вранці прийшов з роботи додому та почув, що ОСОБА_12 кличе його сина ОСОБА_11 . Потерпілий вийшов з двору та повідомив ОСОБА_13 , що ОСОБА_8 з ними не живе і, де він знаходиться, йому невідомо. ОСОБА_13 запитав, чи не приносив ОСОБА_8 додому шланг для поливу, на що потерпілий не зміг відповісти. ОСОБА_13 пішов додому, а потерпілий на велосипеді поїхав за дружиною, яка у балці збирала гриби. Коли він порівнявся з двором ОСОБА_14 , то зупинився та дав останньому номер мобільного телефону ОСОБА_11 для з`ясування обставин пропажі шлангу, а сам, прихиливши велосипед до воріт, сів на лавочку почекати. У цей час ОСОБА_13 підійшов до нього та вдарив кулаком у голову і груди, при цьому повідомив, що ОСОБА_8 сказав, де шланг, а саме: у дворі їх домоволодіння. Потерпілий разом з ОСОБА_13 пішли до нього додому, де останній і забрав шланг, знайшовши його у кущах бузку. При цьому ОСОБА_13 став погрожувати потерпілому, і у відповідь на те, що він це так не залишить, той забрав його велосипед, ніби-то для того, щоб потерпілий привів до нього сина. Потерпілий зрозумів, що ОСОБА_13 відібрав у нього велосипед і не бажає повернути, незважаючи на те, що конфлікт було вичерпано. Велосипед ОСОБА_13 закотив до себе у двір, а потерпілий пішки пішов у балку, де знайшов дружину та повідомив про викрадення велосипеда. Жінка пішла до ОСОБА_13 за велосипедом, але він їй не віддав, після чого вона повідомила дільничого інспектора, який з працівниками міліції забрав у ОСОБА_13 велосипед та повернув потерпілому під розписку. Оскільки у потерпілого були тілесні ушкодження, що виникли після ударів ОСОБА_13 , а також у потерпілого останній відкрито відібрав велосипед, той написав заяву у міліцію про притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини. На теперішній час претензій морального та майнового характеру до обвинуваченого він не має, просить призначити покарання відповідно до закону, на суворому покаранні не наполягає.
Як вбачається із заяви потерпілого, наданої суду та зареєстрованої за №4879 від 14.06.2016 року, копію зміненого обвинувального акту від 09.03.2016 року, ОСОБА_6 отримав, змінене обвинувачення підтримує у повному обсязі за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України та, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, просить судові засідання проводити без нього, підтримав свою думку щодо відсутності претензій до обвинуваченого та щодо обрання йому міри покарання відповідно до закону (а.с.112).
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що з потерпілим вона мешкає разом на протязі 18 років. Обвинуваченого знає, як жителя села, та заперечує конфлікти з ним. 16 травня 2015 року вранці вона пішла у балку за селом по гриби. Її співмешканець мав за нею приїхати на велосипеді та відвезти кошик додому, але він прийшов пішки та розповів їй, що його побив ОСОБА_12 та забрав велосипед. Вона пішла до ОСОБА_13 та попросила віддати їй велосипед чоловіка, але той не захотів та відмовився це робити. Тоді вона звернулася до дільничого інспектора та повідомила про вказані обставини. Працівники міліції вилучили велосипед у ОСОБА_13 та повернули її чоловіку під розписку. Також чоловік скаржився їй на болі у боці та показував гулю на голові, стверджував, що вказані тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що він працював дільничим інспектором міліції, в район його обслуговування у травні 2015 року входило село Яковлівка Роздільнянського району. Він пам`ятає, що 16.05.2015 року, десь перед обідом, до нього прийшла ОСОБА_15 та повідомила про злочин, вчинений відносно її співмешканця ОСОБА_6 , а саме: про те, що останнього побив односельчанин ОСОБА_4 та відібрав у нього велосипед. Він повідомив черговому слідчому ОСОБА_17 , який виїхав на місце пригоди у складі оперативної групи. Свідок також підійшов до будинку ОСОБА_4 та у його дворі помітив велосипед «Україна», належний потерпілому. ОСОБА_4 добровільно видав велосипед, про що складено відповідний протокол у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .. Вказані поняті також були присутні при огляді місця події. Ніяких скарг та зауважень, ні письмових, ні усних, від ОСОБА_4 при проведенні слідчих дій не надходило.
Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що він працював слідчим Роздільнянського РВ та 16.05.2015 року був на чергуванні та отримав повідомлення від громадянки ОСОБА_15 та дільничого інспектора ОСОБА_16 про вчинення грабежу в с.Яковлівці. Він виїхав на місце події, у присутності понятих оглянув місце події за згодою ОСОБА_4 , який добровільно видав велосипед потерпілого. Ніяких скарг від учасників слідчих дій не надходило. Згодом ОСОБА_6 звернувся із заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та він розслідував і цей епізод та вручив ОСОБА_13 підозру за ст.125 ч.1 та ст.186 ч.1 КК України.
Свідок ОСОБА_19 , допитаний судом за клопотанням захисту, суду пояснив, що 16.05.2015 року був запрошений дільничим інспектором ОСОБА_16 разом із ОСОБА_18 для участі у якості понятих при огляді місця події домоволодіння ОСОБА_4 та ділянки вулиці біля входу у його двір. Під час огляду, який проводив слідчий ОСОБА_17 , ОСОБА_13 добровільно видав велосипед, який належав ОСОБА_10 та пояснив, чому саме цей велосипед опинився у нього вдома. Свідок пам`ятає,що за результатами слідчих дій складалися протоколи, які підписували всі учасники, у тому числі і поняті. Що саме поясняв ОСОБА_13 свідок не пам`ятає за давністю події, але стверджує, що ОСОБА_13 ніяких скарг на дії слідчого не заявляв у присутності понятих та до протоколів не вносив.
Понятий ОСОБА_18 , заявлений для допиту у якості свідка захистом, до суду не прибув у зв`язку з тим, що за місцем мешкання не перебував, а згодом обвинувачений та його захисник відмовилися від допиту вказаного свідка, оскільки за їх інформацією останній нещодавно помер.
Судом не встановлено, що свідки обвинувачення заінтересовані у справі, оскільки всі вони, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень і за відмову від давання свідчень, приведені судом до присяги, заперечували наявність у них конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_4 . Їх пояснення у судовому засіданні послідовні та не суперечать іншим доказам, дослідженим судом. Наявність причин обмовляти обвинуваченого цими свідками, судом не встановлена. Свідок захисту не спростував обставин, викладених у обвинувальному акті, а навпаки підтвердив вказані обставини.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах підтверджується документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме:
-По епізоду, що кваліфікується за ст.186 ч.1 КК України: - заявою потерпілого ОСОБА_6 від 16.05.2015 року, де він просить притягнути до відповідальності невідомого, який 16.05.2015 року біля 09.00 годин наніс йому тілесне пошкодження і відібрав його велосипед, вартістю 400 гривень (а.с.42),; - протоколом огляду місця події від 16.05.2015 року з фото таблицею, де за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності понятих оглянуто ділянку місцевості біля домоволодіння по АДРЕСА_2 та зафіксовано, звідки відкрито викрадено велосипед, що належить потерпілому (а.с.43-45); - заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам міліції велосипеда б/у «Україна», чорного кольору, що належить ОСОБА_6 та протоколом добровільної видачі від 16.05.2015 року, згідно якого у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 ОСОБА_4 видав вказаний велосипед, як вбачається з вказаного протоколу ніяких застережень та заперечень останній у вказаному протоколі не зазначив (а.с.47,48); - протоколом огляду предмету від 16.05.2015 року з фото таблицею, згідно якого оглянуто велосипед «Україна», чорного кольору, з багажником; оглянутий велосипед залучено у якості речового доказу по кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.с.49,55); - довідкою про вартість велосипеда «Україна» станом на травень 2015 року, яка становить 400 гривень (а.с.51); - схоронною розпискою від 17.05.2015 року згідно якої ОСОБА_6 отримав належний йому велосипед «Україна» (а.с.56); - протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.05.2015 року з фото таблицею, згідно якого у присутності понятих ОСОБА_6 серед чотирьох велосипедів «Україна», чорного кольору, під №2 впізнав велосипед, який належить йому та має характерні подряпини, що виникли під час експлуатації (а.с.52-54);
-по епізоду, що кваліфікується за ч.1 ст.125 КК України: - заявою потерпілого ОСОБА_6 від 16.05.2015 року, де він просить притягнути до відповідальності невідомого, який 16.05.2015 року біля 09.00 годин, наніс йому тілесне пошкодження (а.с.42); - висновком експерта №104 від 13.06.2015 року, судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , де підтверджено наявність у нього ушкоджень, викладених у обвинувальному акті, а саме: трьох синців на лівій боковій стінці грудної клітини та забій м`яких тканин лівої завушної області; зазначена дата їх спричинення 16.05.2015 року, характер та механізм спричинення, локалізація ушкоджень, та зроблено висновок про можливість їх спричинення в результаті неодноразової дії тупого предмету (предметів), та не виключено, що таким предметом, зокрема, могли бути руки і ноги; експерт не володіє об`єктивними медичними даними, які могли б свідчити про можливість спричинення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння потерпілого з висоти «власного зросту»; згідно даного висновку ушкодження по медицинським критеріям не відносяться до небезпечних для життя, викликали скороминучий розлад здоров`я (не більше 6 днів) і за даною ознакою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.57-58).
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У суду немає підстав для визнання недопустими доказів, наданих обвинуваченням, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України.
Суд не знаходить підстав для виправдання ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, а його свідчення щодо відсутності умислу на заволодіння велосипедом потерпілого суд оцінює критично, оскільки вони суперечать доказам, дослідженим судом, і розцінює ці свідчення, як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнути відповідальності за скоєне.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, його особу, соціальне та сімейне становище.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнаються: визнання вини у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому, щире каяття, відсутність матеріальних претензій, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2016 року народження та дружини, яка не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до трьох років, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді штрафу у межах санкції статей обвинувачення.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.186 ч.1, ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання:
-по ст.186 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень;
-по ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили, згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: ОСОБА_1