Справа № 752/1813/16-к
Провадження №: 1-кп/752/338/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0010749 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Ромни, Сумської обл., громадянина України, освіта вища, який не працює, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_6 08.11.2015 року приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 вирішив викрасти чуже майно шляхом з проникнення до приміщення, а саме до гаражу, який розташований за вищевказаною адресою. Так, ОСОБА_6 , 08.11.2015 року приблизно о 23 год. 45 хв. прийшов до вищевказаного гаражу, що за адресою: АДРЕСА_3 та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення вказаного гаражу та таємно викрав дитячий велосипед червоного кольору марки «Pride», вартістю 1000 грн., самокат дитячий синього кольору «Xiaodizhu», вартістю 300 грн. та валізу на колесах чорного кольору марки «Mercuri» вартістю 200 грн., сумку на колесах червоного кольору марки «,Mercuri» вартістю 200 грн., на загальну суму 1700 грн., після чого ОСОБА_7 залишив місце події з викраденим майном, чим спричинив шкоди потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.
Крім того, 26.11.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 44, звернув увагу на автомобіль марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти чуже майно. Так, ОСОБА_6 , шляхом розбиття правого переднього скла в автомобілі «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2 проник до салону вищезазначеного автомобіля з метою викрадення відеореєстратору чорного кольору, марки «Саrсаm 3 Twins Cam», вартістю 800 грн. Під час викрадення ним чужого майна з салону даного автомобіля ОСОБА_6 був помічений, однак, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що вчинювані ним дії вже здійснюються в умовах очевидності, тобто викрадення ним чужого майна вже не є таємним, проігнорував цю обставину та продовжив реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном. Заволодівши відеореєстратором чорного кольору, марки «Саrсаm 3 Twins Cam», ОСОБА_6 покинув салон вказаного автомобілю та тримаючи в руках викрадене майно, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв збитків ОСОБА_4 на суму 800 грн. Через деякий час, того ж дня ОСОБА_6 був затриманий ОСОБА_4 разом із пересічними громадянами.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що дійсно 08.11.2015 року вирішив викрасти чуже майно шляхом проникнення до приміщення, а саме до гаражу та ввечері, у цей же день впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до приміщення вказаного гаражу та таємно викрав дитячий велосипед червоного кольору, самокат дитячий синього кольору Xiaodizhu та валізу на колесах чорного кольору марки Mercuri, сумку на колесах червоного кольору марки Mercuri, після чого ОСОБА_7 не встиг перенести усі ці речі до викликаного ним таксі, оскільки був затриманий співробітниками поліції. Крім того, 26.11.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 44, звернув увагу на автомобіль марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти чуже майно, для чого розбив праве переднє скло в автомобілі проник до салону та забрав відеореєстратор чорного кольору. В подальшому був помічений пересічними громадянами, які наздогнали ОСОБА_6 та затримали. Обвинувачений просить його суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення та перепросив у потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілого, які суд визнає належними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами справи.
Так, як пояснив потерпілий ОСОБА_4 , 26.11.2015 року він працював за місцем своєї роботи, за адресою АДРЕСА_4 . Належний йому автомобіль був припаркований на вулиці. Приблизно о 15:30-16:00 ОСОБА_4 покликав ОСОБА_9 , який повідомив, що з машини ОСОБА_4 викрали відеореєстратор. Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 побігли за ОСОБА_6 , якого ОСОБА_10 наздогнав та затримав.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у приміщення, та за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини вчинення злочину, а саме те, що злочини хоча і є закінченими, проте ОСОБА_6 в обох випадках був затриманий і викрадені речі повернуті потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку, а відео реєстратор знаходиться при матеріалах кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судимий, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочинів, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, та заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення 17 705 грн. 86 коп., який підтримано прокурором, потерпілим, а обвинуваченим не визнано, підлягає задоволенню частково.
Так, відповідно до обвинувального акта та досліджених судом обставин справи, підтвердився факт, що ОСОБА_6 для того щоб проникнути в салон автомобіля розбив його скло, а тому в цій частині, а саме вартості скла та його встановлення, цивільний позов підлягає задоволенню.
Жодних доказів щодо того, що ОСОБА_6 ще й розбив дзеркало заднього виду та перчаточний ящик до суду не надано, так само, як і не містить цієї інформації обвинувальний акт, а тому, враховуючи межі судового розгляду та пред`явлене обвинувачення, суд вважає за необхідне відмовити в задоволення цивільного позову в цій частині.
Щодо стягнення вартості за викрадений відео реєстратор, суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки вказаний відео реєстратор було вилучено у затриманого ОСОБА_6 та визнано речовим доказом по кримінальній справі, де він зараз і знаходиться.
Таким чином, сума стягнення с обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 і яка документально підтверджена складає 2392 гривні 28 копійок, що складається із вартості скла, роботи по його заміні та ПДВ, що сплатив ОСОБА_4 .
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 , у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання, із покладанням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, а саме прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, докласти зусиль до пошуку роботи.
ОСОБА_6 негайно звільнити з під варти в залі судового засідання у зв`язку із його звільненням від відбування покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до засудженого ОСОБА_6 про стягнення 17 705 грн. 86 коп задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 гроші в сумі 2392 гривні 28 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази по справі, а саме механізм навісного замка, дві викрутки, окуляри сонцезахисні «Провізіон» у футлярі чорного кольору, окуляри сонцезахисні «Матрікс», свердло довжиною 15 см., автомобільна зарядка чорного кольору «Доол». Модель ДА5, шнур USB чорного кольору, ножиці з ручкою чорного кольору, два розкладних ножі, які зберігається у камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Дитячий велосипед, самокат дитячий, сумка багажна червоного кольору, чемодан чорного кольору на колесах, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_8 залишити за належністю.
Відеореєстратор чорного кольору, кріплення чорного кольору, які зберігається в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.
Перчатки синього кольору, одна пара, мобільний телефон сірого кольору «Моторола С 205» ІМЕІ: НОМЕР_3 , які зберігається в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві повернути засудженому ОСОБА_6 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_11