АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/877/16 Справа № 180/1951/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 , Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційні скарги: потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , - на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000105 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_8 було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, п.2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 6 194 гривні 55 копійок, моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 3000 гривень.

Згідно з вироком суду 20 серпня 2011 року о 15 год. 55 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Ford Sierra», державний знак НОМЕР_1 , і здійснюючи рух по проїзній частині вул. Миру від вул. Радянська в напрямку вул. Лєрмонтова, на перехресті вул. Миру - пров. Зелений у м. Марганці, порушуючи:

- п.12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;

- п.12.9 (ч.б) Правил дорожнього руху України відповідно до якого: «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4. 12.5, 12.6 та 12.7. на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

- 14.6 (ч. а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Обгін заборонено на перехресті», -

не додержуючись безпечної швидкості руху не упевнився у безпеці своїх дій і почав здійснювати маневр обгону автомобіля, що рухався попереду, та допустив зіткнення свого автомобіля із автомобілем ВАЗ-21013 д.з. НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку по вул. Миру і на вказанному перехресті здійснював маневр повороту наліво на пров.Зелений.

В результаті ДТП ОСОБА_7 згідно судово-медичної експертизи № 1207-Е від 25.03.2013 року було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми в лобній області ліворуч, садна на спинці носу, переломів коронок зубів на верхній та нижній щелепі в межах емалі, хлистоподібної травми шийного відділу хребта з гострою посттравматичною мієлопатією на шийному рівні., які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Не погодившись з цим вироком, потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги, у яких просять:

- потерпілий ОСОБА_7 - скасувати вирок в частині відмови йому у задоволенні позову про відшкодування збитків пов`язаних з відновлюваними роботами автомобіля на суму 19 416 грн. ВАЗ 21013 держномером АЕ 42-93АК, та відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду, завдану неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_8 у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою апеляцію, він вказав, що: згідно висновку експерта № 1207е від 25.03.2013 року (а.с. 139) йому було спричинено тілесні, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вказані травми обумовили тривалий розлад його здоров`я. Також суд не прийняв до уваги його морально-психологічний стан у зв`язку з отриманням тілесним ушкоджень та матеріальних збитків. Вважає, що суд не прийняв до уваги психологічне відношення обвинуваченного до скоєного ним злочину та безпідставно не задовольнив його вимоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди завданої ОСОБА_8 його автомобілю ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_2 та збитків пов`язаних з ремонтом автомобіля в сумі 19 416 грн. Суд необгрунтовано визнав рахунок № 9 червня 2013 р., виписаний станцією технічного обслуговування в адресу «Страхової компанії ТАСС» (т.1 а.с. 233) - оплатою за виконані відновлювальні роботи по ремонту автомобіля;

- обвинувачений ОСОБА_8 - змінити вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року в частині задоволення позову потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 20000 гривень моральної шкоди та зменшити дану суму до рівня матеріальної шкоди. Обгрунтовуючи свою апеляцію, він вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 погоджувався компенсувати потерпілому матеріальну шкоду витрати на лікування та намагався одразу надати матеріальну допомогу на лікування , але потерпілий відмовився її прийняти , пояснив , що у нього є усе необхідне , у судовому засіданні він визнавав позов частково - в тій частині, що підтверджується наявними доказами, не погоджувався із сумою моральної шкоди, тому що вважав, що водій автомобіля ВАЗ при виконанні повороту ліворуч повинен був переконатись, що його ніхто не обганяє. Крім того, потерпілий після ДТП нормально себе почував, нормально розмовляв та рухався. З його багажника випали ключі та він ходив їх збирав. Відносно моральних страждань та зв`язку розлучення потерпілого з дружиною у результаті ДТП , пояснення потерпілого спростовуються рішенням суду - саме позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу , а його дружина пояснювала у суді, що підставою для розірвання шлюбу є зловживання позивачем алкогольними напоями, виникали сварки, та вона зверталася до органів міліції.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача; потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію і просить скасувати вирок в частині цивільного позову, а проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію обвинуваченого, а проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечували; прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляцій заперечувала та просила вирок залишити без змін, - перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджений зібраними у справі доказами, які правильно оцінені судом, обґрунтовано покладені ним в основу вироку і в апеляціях потерпілого та обвинуваченого не заперечується.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.
Із вироку вбачається, що, визначаючи розмір суми, яка підлягала стягненню на відшкодування матеріальної шкоди, суд на обгрунтування такого рішення навів переконливі доводи, пославшись на документальні підтвердження витрат позивача на ліки, на проведення автотехнічної експертизи та на витрати, пов`язані з оцінкою завданих збитків. За думкою колегії суддів, судом першої інстанції також правильно було відмовлено у задоволенні позову в частині вимог позивача про стягнення з відповідача 19 416 гривень у відшкодування відновлювальних робіт по ремонту автомобіля, так як рахунок на цю суму був виписаний на ім`я « ОСОБА_11 » (т.1 а.п. 233). Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 непідлягає задоволенню.
В той же час, судом першої інстанції рішення про доцільність стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача моральної шкоди в розмірі не 100 000 грн., а 20 000 гривень судом належним чином вмотивовано, тому є законним і обгрунтованим. З цього питання колегія суддів вважає, що заподіяні цивільному позивачу фізичні та моральні страждання у зв`язку з заподіянням йому вказаних вище тілесних ушкоджень та пошкодженням автомобіля потягли зміни в його житті та необхідність у зв`язку з цим докладати додаткових зусиль для організації свого життя і вони достатні для того, щоб з цих підстав суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_8 на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. Тому колегія суддів вважає, що присуджена потерпілому сума достатня для компенсації завданої йому моральної шкоди, а апеляція ОСОБА_8 в цій частині теж не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407-409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги: потерпілого ОСОБА_7 ; обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000105 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана сторонами касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
.