Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/90/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ОСОБА_5

ОСОБА_7

представника цивільного відповідача- ОСОБА_8

захисника обвинуваченого- ОСОБА_9

обвинуваченого- ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Холодне Прохорівського району Белгородської області, Росії, з середньо-спеціальною освітою, жонатого, працюючого складальником електромашин та апаратів ДП завод «Електроважмаш», що мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- в скоєнні злочину, передбаченого ст. 272 ч.2 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_10 на підставі наказу №275 від 03 квітня 2008 року прийнятий на роботу до Державного підприємства Завод «Електроважмаш», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, 299 та на даний час займає посаду складальника електричних машин та апаратів дільниці №3 цеху №12.

Відповідно до п.п. 2.9, 2.10 робочої інструкції складальника електричних машин та апаратів 6 розряду турбогенераторного цеху від 21 листопада 2011 року, з якою ОСОБА_10 був особисто ознайомлений, останній зобов`язаний піклуватись про особисту безпеку та здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь - яких робіт чи під час находження на території підприємства, виконувати вимоги інструкцій з охорони праці, знання та виконання яких є обов`язковим за його робочим місцем (професією чи виду робіт); дотримуватись обов`язків з охорони праці, що передбачені колективним договором і правилам внутрішнього трудового розкладу підприємства.

Крім того, ОСОБА_10 , відповідно до посвідчення №1/25-01 від 30 березня 2012 року пройшов навчання за суміжною професією «стропальник» та здобув відповідну фахову кваліфікацію.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1.1, 3.1.2 Інструкції з охорони праці для стропальників, які обслуговують вантажозахоплювальні пристрої, яка затверджена наказом директора ДП Завод «Електороважмаш» №283 від 6 серпня 2010 року (далі - Інструкції), яка розроблена відповідно до типової інструкції з безпечного ведення .робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопідіймальні крани та затверджена наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №135 від 25 вересня 1995 року, перед початком виконання робіт стропальник повинен перевірити вантажозахоплювальні прилади, які повинні відповідати масі та характеру вантажу, який підіймається, перевірити справність вантажозахоплювальних приладів, наявність на них відповідних клейм та бирок з зазначенням номеру, дати виготовлення та вантажопідйомності, а також наявність на тарі надписів про її призначення та власної маси, крім того, при проведенні робіт зі стропування незнайомих чи рідко вантажів, які рідко підіймаються, слід проводити тільки під керівництвом особи, яка відповідальна за безпечне переміщення робот по переміщенню вантажів краном, перевірити масу вантажу, по кресленню, маркуванню на вантажі.

Крім того, відповідно до п. 3.2.1 Інструкції, при обв`язці та зачіплюванні вантажу стропальнику забороняється проводити строповку вантажу, масу яких він не знає.

Також, відповідно до п.7.5.27 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, які затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132 для безпечного виконання робіт з підіймання і переміщення вантажів вантажопідіймальними кранами і машинами необхідно стропування вантажу повинно здійснюватись стропами, що відповідають масі вантажу, який підіймається.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний дбати про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, у зв`язку з цим працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, ОСОБА_10 , відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про охорону праці», 13 грудня 2013 року пройшов спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Однак, ОСОБА_10 , діючи в порушення зазначених норм чинного законодавства України допустив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх ,дотримуватись, що спричинило загибель людини за наступних обставин:

25 вересня 2013 року близько 07 години 00 хвилин робоча бригада ДП «Електроважмаш», у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 отримала від начальника дільниці №3 цеху №12 - ОСОБА_14 , виробниче завдання щодо встановлення опорного фланцю Н05419 на статор турбогенератора ТГВ-325, яке згідно висновку судово-інженерно-технічної експертизи з охорони праці №10401-від 14 березня 2014 року відноситься до робіт з підвищеною небезпекою.

Вказана бригада, після проведення відповідних інструктажів, заходів безпеки і порядку роботи приступила до виконання поставленого завдання.

Близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_10 отримав від заступника начальника цеху №12 з виробництва ОСОБА_15 , усну вказівку про надання допомоги в якості стропальника бригаді у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , по встановленню опорного фланцю Н05419 на статор турбогенератора ТГВ-325, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 мав відповідний фаховий рівень знань та вмінь, що підтверджується посвідченням №1/25-01 від 30 березня 2012 року, що видане філією «Харківський навчально-курсовий комбінат» відповідно до якого останній отримав кваліфікацією «стропальник».

ОСОБА_10 , близько 08 години 10 хвилин, при виконанні робіт із підвищеною небезпекою на виробництві, а саме під час встановлення опорного фланцю Н05419 на статор турбогенератора ТГВ-325, в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.п. 2.9, 2.10 робочої інструкції складальника електричних машин та апаратів 6 розряду турбогенераторного цеху від 21 листопада 2011 року, п.п. 2.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2.1 Інструкції з охорони праці для .стропальників, які обслуговують вантажозахоплювальні пристрої, яка затверджена наказом директора ДП Завод «Електороважмаш» №283 від 6 серпня 2010 року, до п.7.5.27 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, які затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132 при проведенні робіт зі стропування незнайомого вантажу, який рідко підіймається, вказану роботу почав проводити за відсутності особи, відповідальної за безпечне проведення робіт по переміщенню вантажів, крім того, ознайомившись з биркою на стропі інв. №515, який не відповідав масі вантажу, який підіймається, на дільниці №3 цеху №12 ДП Завод «Електроважмаш», надав команду машиністу крана ОСОБА_16 та складальникам електричних машин та апаратів турбогенераторного цеху ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 приступити до строповки за гак крану інв.№0889 опорного фланцю Н05419 на статор турбогенератора ТГВ-325 вантажу, масу "якого він не знав та маркування якого він не перевірив, після чого, опорний фланець Н05419 був припіднятий за .верхню частину вантажопідіймальним краном та переміщений до статора турбогенератора ТГВ-325, після чого ОСОБА_12 і ОСОБА_13 почали проводити роботи з суміщення монтажних отворів корпусу статора і фланця, а ОСОБА_11 намагався вставити болт в отвір статору, ОСОБА_10 при цьому як стропальник, надавав сигнали руками машиністу крану ОСОБА_16 щодо переміщення крану з підвішеним фланцем.

Після цього, під час виконання вказаних робіт, в результаті перенавантаження стропу інв. №515, діаметром 19,5 мм, з биркою із маркуванням вантажопідіймальності 3000 кг, який тримав опорний фланець Н05419 вагою 7100 кг., згідно висновку комплексної судової трасологічної, металознавчої та інженерно-технічної експертизи з охорони праці №9319/9320/9808 від 27 грудня 2013 року відбулось руйнування фрагментів канату (канатів) стропа інв.№515 - розрив, в наслідок крихкого зламу, під дією навантаження розтягу, яке перевищило межу міцності п`ядей канату, що призвело до падіння опорного фланцю Н05419 вагою 7100 кг на ОСОБА_11 , внаслідок чого останньому спричинено травму тулуба і кінцівок, в наслідок здавлення (компресії) тіла між тупими твердими предметами, що володіли поширеними взаємодіючими поверхнями, що призвело до розвитку механічної асфіксії, яка стала безпосередньою причиною смерті, згідно висновку судово-медичної експертизи №1658-с/13 від 19 жовтня 2013 року.

Таким чином, близько 8 години 00 хвилин 25 вересня 2013 року, у дільниці №3 цеху №12, складальник електричних машин та апаратів ДП Завод «Електроважмаш», яке розташоване за адресою: м.Харків, пр-т. Московський, 299, ОСОБА_10 , виконуючи функції стропальника, допустив порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.п. 2.9, 2.10 робочої інструкції складальника електричних машин та апаратів 6 розряду турбогенераторного цеху від 21 листопада 2011 року, п.п. 2.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2.1 Інструкції з охорони праці для стропальників, які обслуговують вантажозахоплювальні пристрої, яка затверджена наказом директора ДП Завод «Електроважмаш» №283 від 6 серпня 2010 року та п.7.5.27 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, які затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132 тобто правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, особою, яка зобов`язана їх дотримуватись, що спричинило загибель людини - складальника електричних машин та апаратів ДП «Завод «Електроважмаш» ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, про обставини його скоєння пояснив суду так, як викладено вище у вироку, в скоєному щиро розкаявся.

Крім зізнавальних показань обвинуваченого в суді його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

-показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , батьків загиблого, які підтвердили факт загибелі свого сина на робочому місці.

-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , брата загиблого ОСОБА_11 , який пояснив, що з ОСОБА_11 працювали в одній бригаді. 25.09.2013 року о 06-50 зам. начальника цеху ОСОБА_15 доручив встановити опорне кільце на турбогенератор. Це завдання він доручив ОСОБА_11 , який не мав посвідчення стропальника та досвіду такої роботи та ще 3 ученикам, які не мали права навіть підходити до цієї ділянки. Трос був поєднаний вдвоє, а це категорично заборонено, бо проводилися роботи на висоті та з підвищеною небезпекою . ОСОБА_10 не оглянув і не перевірив трос, а кранівниця не зупинила проведення робіт. Наряд допуск ніким не видавався, але ж ніхто, зокрема і загиблий брат, не відмовилися від проведення вказаних робіт. Трос обірвався і ОСОБА_11 придавило опорним фланцем. Вказана подія відбулася на його очах, обвинувачений приніс свої вибачення і він частково їх прийняв.

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що 25.09.2013 року до неї підійшов бригадир третьої дільниці ОСОБА_17 та дав завдання працювати на крані. Вона переїхала на 3 дільницю, на майданчику знаходилися 3 чоловіка, це були ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 . Вона відмовилася з ними працювати, оскільки вони не мали посвідчення стропальника. Потім прийшов ОСОБА_10 , який має таке посвідчення. ОСОБА_10 підійшов до тросу, оглянув його, він був без ушкоджень, оглянув бирку, потім строп склали вдвоє на наділи на крюк. Роботи проводилися на візку, який був нерухомий. Вся ії увага приділялася на стропальника ОСОБА_10 , оскільки вона працювала за його командою. Візуально вона бачила, що трос був в порядку та чітко була видна бирка без ушкоджень. Вважає, що в процесі організації робіт порушень техніки безпеки з її боку не було, так як вона як кранівник , виконувала команди стропальника, який і повинен був перевірити відповідність вантажопідйомності тросу та самого вантажу.

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він працював начальником дільниці № 3 з 04.09.2013 року. Від ОСОБА_19 . Він отримав завдання про встановлення фланця опорного на статор, який раніше був встановлений на візок. Він 25.09.2013 року дав таке завдання складальникам електричних машин та апаратів ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 . Вони повинні були закріпити болти, а команди подавати повинен був ОСОБА_10 , оскільки мав посвідчення стропальника. Штатного стропальника на підприємстві не було. Пояснив, що на час події він ще не проходив спеціальне навчання з Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідйомних кранів та не був призначений наказом по підприємству відповідальним за безпечне виконання робіт вантажопідйомними кранами, хоча і був безпосереднім керівником робіт, які виконувалися ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими по встановленню опорного фланцю та статор. Очевидцем події не являється.

- наказом № 275 від 03.04.2008 року який підтверджує, що ОСОБА_10 прийнятий на роботу ДП завод «Електроважмаш» з 03.04.2008 року на посаду складальника електричних машин та апаратів 6 розряду .

- посвідченням № 1/25-01, на ім`я ОСОБА_10 виданого філіалом «Харківського учбово-курсового комбінату» про те, що він з 01.03.2012 року по 26.03.2012 року проходив навчання на професійно-технічних курсах у філіалі «Харківський учбово-курсовий комбінат» за спеціальністю стропальник та рішенням кваліфікаційної комісії йому присвоєна кваліфікація стропальник.

- посвідченням № 1534, на ім`я ОСОБА_10 про те, що він займає посаду складальника електричних машин та апаратів ПП завод «Електроважмаш», цех № 12 , пройшов навчання та виявив необхідні знання правил охорони праці при роботі на висоті, згідно протоколу засідання № 525 від 20.11.2012 року та відомостями щодо періодичної перевірки знань про те, що ОСОБА_10 виявив необхідні знання правил охорони праці при роботі на висоті, згідно протоколу засідань комісії № 621 від 18.11.2013 року.

- наказом № 796 від 10.11.2008 року, про призначення ОСОБА_11 з 10.11.2008 року на посаду складальника електричних машин та апаратів 3 розряду .

- протоколом огляду місця події та трупу ОСОБА_11 від 25.09.2013 року, в якому відображено огляд місця події, зображено розташування тілесних ушкоджень на трупі та фото таблиця до протоколу.

- висновками судово-медичних експертиз № 1658-с/13 від 26.09.2013 року, № 692к-Ис/13 від 26.09.2013 року, № 3604-Т/13/1658-с/13 від 26.09.2013 року підтверджується той факт, що причиною смерті ОСОБА_11 явилося травматичне здавлення грудей і живота у вигляді вищезгаданої поєднаної травми тулуба і кінцівок, що привело до розвитку механічної асфіксії, яка і стала безпосередньою причиною смерті. при судово-медичному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 , 1982 р.н. встановлена приналежність її до групи АВ. У печінці, почці, тонкому кишечнику і шлунку з їх вмістом, тканині головного мозку барбітурати, морфін, кодеїн, дионин, папаверин, промедол, стрихнін, атропін, гиосциамин, скополамін, кокаїн, пахикарпин, кофеїн, похідні пирозалона, ефедрин, опій, димедрол, похідні 1,4-бенздиазепина не виявлені. У печінці і тканині головного мозку похідні фенотиазина не виявлені.

-висновком комплексної судово трасологічної, металознавчої

експертизи та інженерно-технічної експертизи з охорони праці № 9319/9320/9808 від 26.12.2013 року підтверджується той факт, що надані на дослідження два фрагменти металевого канату, що вилучені в ході проведення огляду місця події від 25.09.32013 року, з цеху № 12 ДП «Електроважмаш» за адресою м. Харків, пр. Московський, 299, мають спільну родову належність, встановити, чи були раніш єдиним цілим два фрагменти металевого канату, не надається можливим внаслідок значного розволокнення дротин у п`ядях та п`ядей сердечника, малого діаметру зон руйнування проволок, а також специфіки механізму руйнування, який стався під дією навантаження розтягу, яке перевищило межу міцності п`ядей канату.

- висновком судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці № 10401 від 14.03.2014 року підтверджується факт, що роботи, які 25.09.2013 року виконував ОСОБА_11 , відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, 25.09.2013 року організація робіт по встановленню опорного фланцю на статор, які виконувались за допомогою мостового вантажопідіймального крану, інв..№ 0889, не відповідала вимогам ст. 18 Закону України «Про охорону праці»,п.3.1,4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці, п.1.4 «Рабочей инструкции сборщика электрических машин и аппаратов 5 разряда турбогенераторного цеха (учетный шифр 12)», п.7.5.14 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, п.2.2 Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) кранів мостового типу (мостових, козлових,напівкозлових),п.п.2.1 а),3.2 а),б),3.3. а) Типової інструкції з безпечного ведення робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопідіймальні крани, п.п.2.1.1,2.2.3,2.2.6 Типової інструкції для працівників, відповідальних за безпечне переміщення вантажів кранами,п.2.1.13 Інструкції № 61. Порядок виконання даних робіт не відповідав вимогам п.п.7.5.27 5), 7.5.28 9) Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів,п.3.28.19 Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) кранів мостового типу (мостових, козлових, напівкозлових), п.2.1.4,2.1.6,2.2.8,2.2.13 Типової інструкції для працівників, відповідальних за безпечне переміщення вантажів кранами, п.3.26.27 Інструкції № 61, ст. 14 Закону України «Про охорону праці». В якості заходів безпеки необхідно було дотримуватись вищевказаних вимог нормативних документів під час організації та проведення робіт по встановленню опорного фланцю на статор. Причиною нещасного випадку з ОСОБА_11 є падіння на нього опорного фланцю внаслідок розриву вантажопідйомного стропу. Обставинами, що обумовили настання даного нещасного випадку є стропування опорного фланцю стропом невідповідної вантажопідіймальності. В причинному зв`язку з нещасним випадком з ОСОБА_11 знаходиться невиконання працівниками цеху № 12 ДП завод «Електроважмаш» вимог нормативних документів, а саме:

-стропальником ОСОБА_10 п.7.5.27 5) Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів,п.п.2.1 а), 3.2 а), б),3.3 а) Типової інструкції з безпечного ведення робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопідіймальні крани, ст. 14 Закону України «Про охорону праці»,

-машиністом крана ОСОБА_16 п.п.2.2,3.28.19 Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) кранів мостового типу (мостових, козлових, напівкозлових), п.2.1.13 Інструкції № 61,

-начальником зміни ОСОБА_21 п.п.2.1.1., 2.1.4, 2.1.6, 2.2.3, 2.2.6, 2.2.8, 2.2.13 Типової інструкції для працівників, відповідальних за безпечне переміщення вантажів кранами,

- складальником ОСОБА_11 ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

- актом № 10 про нещасний випадок, пов`язаним з виробництвом, затверджений начальником територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області ОСОБА_22 від 08.11.2013 року підтверджується той факт, що складальник електричних машин та апаратів ( за другою професією стропальник) турбогенераторного цеху ( обл.. шифр 012) ОСОБА_10 не виконав вимоги інструкції з охорони праці під час переміщення та встановлення фланця опорного вантажопідіймальним краном в частині застосування стропу вантажопідіймальністю 3т. для підіймання вантажу масою 7100 кг., чим порушив вимоги п.п. 2.1,3.4.5 інструкції № 64 з охорони праці для стропальників, які обслуговують вантажопідіймальні крани, затвердженої наказом директора ДП завод «Електроважмаш» від 06.07.2010 року № 283, термін дії інструкції подовжений наказом директора ДП завод «Електроважмаш» від 20.11.2012 року № 543.

- інструкцією № 63 з охорони праці для стропальників, які обслуговують вантажопідіймальні крани про те, що п.2.1 а) перед початком роботи стропальник повинен підібрати вантажозахоплювальні пристрої, відповідні масі та характеру вантажу, який підіймається; стропи повинні підбиратися з урахуванням числа віток та довжини, так щоб кут між вітками не перевищував 90 градусів. П.3.2 При обв`язці та зачіплюванні вантажу стропальник повинен керуватися такими вказівками: а) обв`язку або зачіплювання вантажу слід проводити у відповідності зі схемами стропування вантажів; стропування вантажів , які підіймаються рідко та на які не розроблені схеми їх стропування, слід проводити під керівництвом працівника, відповідального за безпечне проведення робіт вантажопідіймальними кранами; б) перевірити масу вантажу, який призначений для переміщення краном, за списком вантажів або по маркуванню на вантажі; якщо стропальник не має можливості визначити масу вантажу, то він повинен узнати ії у працівника, відповідального за безпечне проведення робіт вантажопідіймальними кранами; п.3.3.при обв`язці та зачіплюванні вантажів стропальнику забороняється а) проводити стропування вантажу, масу якого він не знає або коли маса вантажу перевищує вантажопідіймальність крана.

- робочою інструкцією складальника електричних машин та апаратів 6 розряду турбогенераторного цеху (уч. шифр 12), затверджену зам. Директора по виробництву ОСОБА_23 від 21.11.2011 року, в якій зазначені права, завдання, обов`язки та відповідальність ОСОБА_10 , відповідно займаній ним посаді.

-матеріалами спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 25.09.2013 року о 08 год00хв із складальником електричних машин та апаратів турбогенераторного цеху ДП завод «Електроважмаш» ОСОБА_11 , проведеним комісією територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в харківській області.

Оцінивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 повністю доведена і кваліфікує його дії за ст.272ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов*язана їх дотримуватись, що спричинило загибель людини - потерпілого ОСОБА_11 .

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 є особою предпенсійного віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, продовжує працювати в ДП завод «Електроважмаш» складальником електричних машин та апаратів, де характеризується виключно позитивно, жонатий, діти повнолітні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, а обставиною, що пом*якшує покарання суд визнає те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, повне визнання своєї вини та щире каяття в скоєному.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст..12 КК України є тяжким злочином, скоєним з необережності, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та сукупність обставини, що пом*якшують його покарання та вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті буде необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження здійснення ним нових злочинів.

Зважаючи на те, що обвинувачений здійснив хоча і тяжкий злочин, однак з необережності, сукупність обставин, що пом*якшують його покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, конкретні обставини справи, відповідно до яких дії самого потерпілого ОСОБА_11 , який не виконав вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці» також знаходилися в причинному зв*язку з настанням нещасного випадку з ним, ті обставини, що за тривалий більше двох років досудового та судового слідства ОСОБА_10 не був помічений ні в чому протизаконному, продовжує трудитися на тому ж підприємстві, де і працює тривалий час, що є його основним місцем роботи та засобом для існування, враховуючи предпенсійний вік обвинуваченого, а також той факт, що потерпілі не просять суворо наказати обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість застосувати до призначеного покарання ст..75, 76п.2,3 КК України, встановивши іспитовий строк та призначити передбачене санкцією ст..272 ч.2 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов*язані з виконанням робіт по підйому та переміщенню вантажів та обслуговуванню вантажопідйомних кранів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування 1 000 000 грн. моральної шкоди, спричиненої в результаті загибелі сина та 28600 грн. матеріальної шкоди цивільний відповідач ДП завод «Електроважмаш» визнав частково в сумі 100 000 грн. моральної шкоди та повністю визнав суму матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування 1 000 000 грн. моральної шкоди, спричиненої в результаті загибелі брата та 6705 грн. матеріальної шкоди цивільний відповідач ДП завод «Електроважмаш» визнав частково в розмірі матеріальної шкоди, а проти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди заперечував, посилаючись на ст.1168 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю фізичної особи братам загиблого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування 500 000 грн. моральної шкоди, спричиненої в результаті загибелі сина цивільний відповідач ДП завод «Електроважмаш» не визнав , посилаючись на недоведеність позовних вимог.

Третя особа- ОСОБА_10 покладався на думку суду.

Суд, вислухавши учасників процесу , дослідивши письмові докази та оцінивши надані докази в сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно зі ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діяннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою даної статті.

Частиною другою пунктом 1 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, що її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові( дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім*єю.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов*язків.

Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов*язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам*ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди п.9 розмір відшкодування моральної/майнової/ шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, душевних, психічних тощо/, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат /їх тривалості, можливості відновлення/ та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Наявними доказами вище у вироку встановлено, що з вини ОСОБА_10 , який порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві ДП завод «Електроважмаш», сталася загибель ОСОБА_11 .

Вказані обставини та той факт, що відповідальність за відшкодування матеріальної та моральної шкоди при даних обставинах несе ДП завод «Електроважмаш» сторонами не оспорюються і вважається встановленими судом.

Судом встановлено, що цивільні позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є батьками загиблого, а потерпілий ОСОБА_4 брат загиблого через матір.

Судом встановлено з пояснень позивачів та підтверджується письмовими доказами ( договорами-замовленнями та товарними чеками) , а також визнається цивільним відповідачем, що ОСОБА_5 у зв*язку з загибеллю сина ОСОБА_11 понесла витрати по встановлення пам*ятника в сумі 28600 грн., а ОСОБА_4 поніс витрати на його поховання в сумі 6705 грн.

На підставі ст.1201 ЦК України позовні вимоги позивачів в цій частині законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_19 про надання сім*ї загиблого ОСОБА_11 допомоги від працівників заводу, керівництва в сумі 10000 грн. судом не приймаються до уваги, так як не спростовують висновки суду і відповідно до ч.2ст.1201 ЦК України не може бути зарахована до суми відшкодування витрат на поховання.

Судом ввважається доведеним факт спричинення потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 передчасною загибеллю сина та брата непоправної моральної шкоди, яка виражається в безповоротній втраті коханої, близької, рідної людини, трагічно загиблого на робочому місці в такому ранньому віці. Для потерпілого ОСОБА_6 це був єдиний син, для потерпілої ОСОБА_5 молодший з двох синів. З пояснень цивільних позивачів- потерпілих по справі, допитаних по справі свідків встановлено, що емоційний стан їх нестійкий, вони перенесли глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати, руйнування звичного стилю життя та життєвих планів та очікувань, пов*язаних з майбутнім їх сина ОСОБА_11 . Факт спричинення моральної шкоди підтверджується також відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 висновком судово-психологічної експертизи від 30.11.2015 року ХНДІСЕ ім..Бокаріуса (т.1а.с.130-149).

Однак, з врахуванням положень ст.1168ч.2 ЦК України, в якій міститься вичерпний перелік осіб, яким відшкодовується моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, брат не відноситься до кола осіб, яким відшкодовується моральна шкода, завдана смертю фізичної особи.

При цьому суд також встановив, що ОСОБА_4 не проживав з загиблим однією сім`єю, докази цього факту суду не надані.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому як брату загиблого, не ґрунтується на законі і тому відмовляє в задоволенні цих позовних вимог.

При визначенні розміру відшкодування моральної/майнової/ шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд виходить від характеру та обсягу душевних страждань позивачів, їх глибини, непоправимій втрати сина, неможливості в повному обсязі відновлення душевного та емоційного стану , втрати надії на майбутнє, руйнування життєвих планів та очікувань, а також враховує висновки судово-психологічної експертизи від 30.11.2015 року ХНДІСЕ ім..Бокаріуса.

З урахуванням викладеного та виходячи з засад розумності , виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що сума в 200 тисяч гривнів кожному з потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 буде відповідною грошовою компенсацією перенесеним моральним стражданням кожного з них, а тому задовольняє їх позовні вимоги в цій частині частково.

Витрати за проведення по справі комплексної трасологічної, металознавчої та інженерно-технічної експертизи з охорони та праці та судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці, проведених ХНДІСЕ ім..Бокаріуса, в загальній сумі 8887 грн.20к. підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

З цивільного відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судово- психологічної експертизи в сумі 12012 грн. та судовий збір.

Речові докази суду не надавалися.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним за ч.2 ст. 272 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов*язані з виконанням робіт по підйому та переміщенню вантажів та обслуговуванню вантажопідйомних кранів строком на 2 (два) роки.

В силу ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від основного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі при умові, що він на протязі 2 ( двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76п.2.3 КК України обов*язки не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на оплату судових експертиз, проведених ХНДІСЕ ім..Бокаріуса, в загальній сумі 8887 грн.20к.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ДП завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_5 28600 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 (двісті п*ятдесят тисяч) грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір на користь держави в сумі 4378 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ДП завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_6 200 000 (двісті п*ятдесят тисяч) грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір на користь держави в сумі 3000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ДП завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_4 6705 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір на користь держави в сумі 1378 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 до ДП завод «Електроважмаш» - відмовити.

Стягнути з ДП завод «Електроважмаш» на користь держави витрати за проведення судово-психологічної експертизи ХНДІСЕ ім..Бокаріуса в сумі 12012 грн.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: