Справа № 204/4895/16-к
Провадження № 1-в/204/1434/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяву захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має середню-технічну освіту, вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.01.2015 його було засуджено до 8 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016 зазначений вирок змінено в частині правової кваліфікації, та засуджено до 7 років позбавлення волі, який відбуває покарання у Дніпропетровській установі виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області, щодо звільнення від покарання на підставі ст.81 КК України, суд-
В С Т А Н О В И В:
До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
В обґрунтування заявленого заявник зазначає, що ОСОБА_6 засуджений Заводським районним судом м.Дніпродзержинська від 30.01.2015 до 8 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016 зазначений вирок змінено в частині правової кваліфікації, та засуджено до 7 років позбавлення волі, відбуває покарання у ДУВП №4, оскільки зарахований до господарчої обслуги установи, при цьому, відбув більш ніж 2/3 покарання, довів своє виправлення, оскільки має сумлінну поведінку та ставлення до праці, залучений до праці близько трьох місяців, повністю визнав свою провину в скоєнні злочину, відшкодував завдану шкоду, приймає участь у суспільно корисній роботі, має дружину та двох дітей, тому є підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України.
Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області просив вирішити заяву на розсуд суду. Зазначив, що ОСОБА_6 характеризується задовільно, оскільки таким є висновок у відношенні нього під час складення характеристики за той час, який він провів в установі, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбування покарання, є робітником гаражу установи.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки нетривалий час перебування в установі не є достатнім для встановлення факту виправлення засудженого. Стосовно сумлінної поведінки та ставлення до праці зазначив, що це є обов`язком кожного засудженого. Пояснив, що за випискою з протоколу, ОСОБА_6 вже звертався до представників установи для направлення від ДУВП №4 клопотання про застосування у відношенні засудженого ст.81 КК України, у чому йому було відмовлено.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
За вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.01.2015, за яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України, йому призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016 зазначений вирок змінено в частині правової кваліфікації, дії засудженого перекваліфіковані на ч.1 ст.121 КК України. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 08.01.2014 по 03.06.2016, у строк покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Таким чином, початок утримання зазначеної особи під вартою 08.01.2014, кінець строку відбування покарання 14.08.2018.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 26.08.2016 засуджений відбув більше двох третин з призначеного йому покарання.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП з 16.06.2016, характеризується посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, працевлаштований працівником гаражу установи. Сумлінно ставиться до праці, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, заохочень та стягнень не має. Зазначені дані також підтверджуються поясненнями представника установи відбування покарання, а також матеріалами особової справи засудженого, дослідженої судом у судовому засіданні.
Вирішуючи питання про можливість застосування ст.81 КК України відносно ОСОБА_6 , суд звертає увагу на наступне.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.
ОСОБА_6 відбуває покарання у складі господарчої обслуги установи з 16.06.2016. При цьому, у відповідності до характеристики від 18.08.2016, він характеризується задовільно. Факт такої характеристики був підтверджений представником ДУВП №4 у судовому засіданні. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що у відповідності до копії виписки з протоколу №13 засідання МВР ДУВП №4 постановлено погодитися з рішенням начальника відділення СПС ВСВПР щодо відмови у направленні матеріалів до суду на засудженого ОСОБА_6 для застосування до нього ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення, згідно рішення комісії про застосування УДЗ установи. Таким чином, комісія не знайшла підстав для направлення відповідного клопотання до суду. Таким чином, виконуючи вимоги зазначеної постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №2, приділивши особливу увагу не лише поясненням засудженого та його захисника, а ще й поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, враховуючи відмову МВР ДУВП №4 за випискою з протоколу від 13.07.2016, відсутність заохочень засудженого згідно до його характеристики, суд не знаходить підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Крім того, враховуючи вимоги зазначеної постанови Пленуму ВСУ, суд приходить до висновку, що термін часу з 16.06.2016 по день слухання клопотання у суді та сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого за цей час не є достатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.
Аналізуючи посилання засудженого та його захисника щодо повного відшкодування шкоди потерпілому, суд приходить до того, що відшкодування шкоди мале місце ще до набрання вироком відносно засудженого законної сили та було враховано судом апеляційної інстанції у якості обставини, що пом`якшує покарання, при винесенні ухвали та призначенні покарання.
Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертав увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання. У зв`язку із зарахуванням ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 08.01.2014 по 03.06.2016, у строк покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016, засуджений мав розуміти, що за минуванням короткого часу отримує змогу звернутися до суду з заявою про застосування щодо нього ст.81 КК України, тому мав сумлінно поводитись та працювати. При цьому, суд приймає до уваги факт, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, за короткий термін перебування в установі виконання покарання, не може свідчити про виправлення засудженого, та для того, щоб відрізнити справжнє виправлення засудженого від пристосовування засудженого до вимог адміністрації установи з метою отримання пільг або уникнення покарання, потрібен значно більший час, ніж минув з 16.06.2016.
За законом, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги зазначеної постанови Пленуму ВСУ, пояснення засудженого та представника установи, суд приходить до висновку, що термін часу з 16.06.2016 по день слухання заяви у суді не є достатнім терміном для того, щоб впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України щодо нього - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1