Справа №573/1716/16-к
Номер провадження 1-кс/573/349/16

УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
02 вересня 2016 року м.Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
слідчого судді : ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
ст.слідчого СВ Білопільського ВП: ОСОБА_4
підозрюваного: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Золочів, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, із професійно-технічною освітою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Білопільського відділення поліції ( м.Білопілля) ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 29.08.2016 за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 24 серпня 2016 року у вечірній час доби ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , з яким вони раніше були знайомі, перебували за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.. Після сумісного розпиття спиртного між сп`янілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла словеса сварка на побутовому грунті з раптово виниклих неприязних відносин. В ході виниклої сварки ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , почав наносити останньому удари ногами в область грудної клітки та живота, а також удари руками по голові, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-9 ребра зліва, а також розриву брижейки та тонкої кишки. Тілесні ушкодження у вигляді розриву брижейки та тонкої кишки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 помер за місцем свого мешкання. В результаті розтину трупа ОСОБА_6 встановлено, що безпосередньою причиною смерті став перетоніт та інтоксикація організму. Заподіяні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 можуть знаходитися в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Отже, здійснюючи вказані дії, наносячи ОСОБА_6 множинні удари ногами та руками по голові та тулубу, заподіюючи при цьому фізичний біль та тілесні ушкодження, які призвели до смерті потерпілого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_5 усвідомлював суспільно - небезпечний характер свого діяння- протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілістності її тканин, органів та функцій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілому, припускав і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Дані про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 29.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , уродженець смт.Золочів Харківської області.

30.08.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повністю обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_7 ( сина померлого ОСОБА_6 ), який пояснив, що його батько ОСОБА_6 за останні роки життя спілкувався переважно з ОСОБА_5 , який часто ночував в його будинку, та вони разом постійно вживали спиртне, на грунті чого між його батьком та ОСОБА_5 часто траплялися конфлікти; показаннями свідка ОСОБА_8 ,(співмешканки померлого ОСОБА_6 ), яка підтвердила, що дійсно на протязі останніх п`яти років відколи ОСОБА_5 переїхав жити в смт.Улянівка, він майже щодня ночував у них вдома, разом із співмешканцем ОСОБА_6 вони вживали спиртне, на грунті чого між ними постійно траплялись сварки, а в черговий раз 24.08.2016 року коли в її присутності ОСОБА_5 під час чергової сварки наніс її чоловіку ОСОБА_6 удари по тілу, після отримання яких чоловік через декілька днів помер; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 , який свою вину у пред`явленому йому повідомленні про підозру за ст. 121 ч.2 КК України вознав повністю та пояснив, що дійсно 24.08.2016 року після сумісного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання останнього, він спричинив останньому шляхом нанесення ударів тілесні ушкодження від яких ОСОБА_6 невдовзі помер; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 , під час проведення якого він продемонстрував механізм нанесення ним ушкоджень ОСОБА_6 ; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 № 88 від 29.08.2016 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 є інтоксикація, перетоніт, розрив тонкої кишки, закрита тупа травма живота, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом; а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Автор клопотання, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, тяжкість інкримінованого злочину, відсутність сталих соціальних зв`язків, здатних утримати підозрюваного від скоєння нових правопорушень та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідну репутацію підозрюваного, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 ніде не працює, засобів до існування не має, родичів та близьких осіб в смт.Улянівка не має, власного житла в смт.Улянівка не має, останній час проживав ночуючи та зловживаючи спиртними напоями в будинку ОСОБА_6 , скоїв тяжкий злочин, то існують підстави вважати, що у разі перебування ОСОБА_5 на свободі, останнім може бути вжито заходів, спрямованих на ухилення від досудового розслідування та перешкоджання проведенню досудового розслідування шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також можливості скоєння нових злочинів. Також, Білопільський район є прикордонним регіоном та межує з Російською Федерацією, що є ризиком виїзду ОСОБА_5 за межі території України з метою переховування від органів досудового розслідування і суду.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, - слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні ст. слідчий СВ Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримали повністю та просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 погодився з обставинами, вказаними у клопотанні, але вважав надто суворим запобіжний захід у виді тримання під вартою і просив застосувати захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом завдання умисних тяжких ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 29.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

30.08.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_5 встановлено, що він характеризується посередньо, на території смт.Улянівка не зареєстрований, проживає без реєстрації з 2011 року, не працює. Власного житла та родичів в смт.Улянівка не має.Батьки ОСОБА_5 проживають в смт.Золочів Харківської області.

За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим- тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадженння матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; чи застосовувались до підозрюваного раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим вищевказані обставини доведено.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази, які доводять про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у поданні.

Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у справі «Харченко проти України» (Заява № 40107/02), Страсбург, рішення від 10 лютого 2011 року (остаточне від 10 травня 2011 року )у пункті 84 вказав, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який є тяжким злочином. В клопотанні наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, а тому з метою запобігти спробам ухилитися від досудового слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, впливати на свідків, потерпілого, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень відносно ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

За приписами ч.3, п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд не вбачає.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя визначає в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178,183,186, 193,194,196,197,205,395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Клопотання ст. слідчого Білопільського ВП Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 ,- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Золочів Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресо: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, із професійно-технічною освітою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,-

- запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з 02 вересня 2016 року, 15-30 годин, до 01 листопада 2016 року, 15-30 годин, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя :