Справа № 209/2723/16-к
Провадження № 1-кп/209/294/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровськ, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 12.05.2016 року, приблизно о 01.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , вживаючи алкогольні напої з раніше знайомим йому ОСОБА_5 , який перебував у нього в гостях, де у них виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , вступив у попередню змову з ОСОБА_5 , розподіливши між собою ролі, відповідно до якої ОСОБА_5 повинен був вчиняти дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, а інший співучасник злочину ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі, повинен бути спостерігати за навколишнім оточенням, і в разі появи кого-небудь попередити про це ОСОБА_5 , а також надавати іншу допомогу в скоєнні злочину згідно виниклих обставин, необхідну для доведення їх злочинного наміру до кінця.
12.05.2016 року, приблизно о 03.30 годин, біля будинку №14 по пр. І. Франка (К.Маркса), у м. Кам`янське, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , штовхаючи автомобіль ВАЗ 2108, д/з НОМЕР_1 , синього кольору, були зупинені працівниками поліції, в ході чого ОСОБА_4 , було затримано незабаром після скоєння кримінального правопорушення, а ОСОБА_5 , під час затримання втік.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які вказані в обвинувальному акті, а також пояснив, що 12.05.2016 року, приблизно о 01.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вживаючи алкогольні напої разом зі своїм приятелем ОСОБА_5 , який перебував у нього в гостях, він запропонував йому викрасти будь-який транспортний засіб у найближчому дворі. З метою викрадення транспортного засобу, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися між собою, що ОСОБА_4 повинен бути спостерігати за навколишнім оточенням, і в разі появи кого-небудь попередити про це ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 повинен був здійснити всі необхідні дії для заволодіння обраного ними транспортним засобом. Того ж дня, приблизно о 02.00 годині, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийшли до 1-го під`їзду буд. № 18 по пр. І. Франка у м. Кам`янське, де побачили автомобіль марки ВАЗ 2108, д/з НОМЕР_1 , синього кольору, який вони вирішили викрасти. Вибір автомобіля для викрадення був здійснений випадково. Для чого, обвинувачений ОСОБА_5 ліктем розбив скло передньої лівої водійської двері вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 відкрив двері, і ОСОБА_5 проник до салону автомобіля. Після чого, ОСОБА_5 зламав замок рульової колонки, а ОСОБА_4 , спостерігав за обстановкою для попередження небезпеки. Неодноразові спроби ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з`єднати дроти запалювання автомобіля, для його запуску не мали бажаного для них результату, тому вони покотили даний автомобіль з двору, але згодом були побачені та зупинені працівниками поліції. Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов визнав у повному обсязі, матеріальну шкоду відшкодував частково, зобов`язувався відшкодувати потерпілій завдану їй матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся, висновки для себе зробив, просив суд суворо його не карати.
У судовому засіданні ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України визнав себе винним повністю. Пояснив, що згоден з викладеним у обвинувальному акті обвинуваченням, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Суду дав показання, що 12.05.2016 року він приїхав до свого приятеля ОСОБА_4 , із яким вони у нього вдома до 01.00 години розпивали спиртні напої, і який запропонував ОСОБА_5 викрасти у найближчому дворі будь-який транспортний засіб, щоб покататися, для чого вони між собою розподілили ролі. Того ж дня, приблизно о 02.00 годині, вони разом із ОСОБА_5 прийшли до 1-го під`їзду буд. № 18 по пр. І. Франка у м. Кам`янське, де вирішили викрасти автомобіль марки ВАЗ 2108, д/з НОМЕР_1 , синього кольору. Підійшовши до вказаного автомобіля, ОСОБА_5 розбив ліктем скло передньої лівої водійської двері вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 відкрив двері, після чого ОСОБА_5 проник до салону автомобіля, зламав замок рульової колонки, а ОСОБА_4 спостерігав за обстановкою для попередження небезпеки. Однак, автомобіль завести не змогли, тому вони вирішили покотили даний автомобіль з двору, але згодом були побачені та зупинені працівниками поліції. У вчиненому щиро розкаявся, а також зазначив, що матеріальні збитки потерпілій відшкодовані ним у повному обсязі, просив суд суворо його не карати.
Право на захист в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) вони відмовилися, оскільки можуть захистити себе самостійно.
Враховуючи, що обвинувачені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 себе визнали винними повністю, а також те, що ними не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на вивченні інших доказів по справі, - у суду немає сумніву в добровільності та істинності їх позиції, обвинувачені розуміють неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд, з урахуванням позиції обвинувачених, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним, і суд обмежив їх дослідження допитом обвинувачених і дослідженням даних, що характеризують їх особи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При обранні міри покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість скоєного, обставини справи та особи обвинувачених, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинувачених, а також враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п.85 т.2), на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває (а.п.86 т.2), за місцем навчання характеризується позитивно (а.п.87 т.2), завдану потерпілій матеріальну шкоду відшкодував частково.
Щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, яка у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин і тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановленої в санкції ч.2 ст. 289 КК України, та враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, не призначати додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п.98 т.2), на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває (а.п.99 т.2), за місцем навчання та проживання характеризується позитивно (а.п.100, 101 т.2), завдану шкоду відшкодовано потерпілій у повному обсязі, яка не має до нього претензій, і не наполягає на призначенні йому суворого покарання.
Щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставиною, яка у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин і тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановленої в санкції ч.2 ст. 289 КК України, та враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, не призначати додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для виправлення обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження вчинення ними нових правопорушень.
Вирішуючи по суті заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 відшкодовано шкоду потерпілій ОСОБА_6 в повному обсязі, що підтверджено потерпілою, вимоги в цій частині нею не підтримуються, тому цивільний позов ОСОБА_6 в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов в частині вимог до нього про відшкодування завданої його діянням матеріальної шкоди в розмірі 3942,68 грн. визнав повністю, із яких він під час судового розгляду сплатив потерпілій 1000,00 грн., керуючись ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне цивільний позов в цій частині задовольнити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 2942,68 грн.
Відносно вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Як випливає із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана злочином, відшкодовується на загальних підставах, тобто особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи в сукупності обставини справи, беручи до уваги майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , який продовжує навчання та відповідного джерела доходів не має, характер вчиненого ним діяння, повне визнання ним вини та часткове відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що заявлений потерпілою розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 8000,00 грн. є завищеним, не відповідає вимогам розумності та добросовісності, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково у сумі 2000,00 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 .
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 Кримінального кодексу України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 Кримінального кодексу України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
В частині вимог, заявлених потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 (дві тисячі) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.
Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2108, д/з НОМЕР_1 , синього кольору, переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави витрати при проведенні судової дактилоскопічної експертизи № 12/4.6-419 від 16.06.2016 року в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави витрати при проведенні судової автотоварознавчої експертизи № 40.2016 від 21.05.2016 року в сумі 200 (двісті) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1