АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11сс/796/962/2016 Слідчий суддя у першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6
- захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року, скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000410 повернуто особі, яка її подала, а також відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 у частині скасування постанови слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_8 від 09.02.2016 про часткове задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ставить питання про скасування ухвали слідчого судді від 11.03.2016 року та постановлення нової ухвали, якою просить задовольнити його скаргу та задовольнити його клопотання від 05.02.2016 року щодо негайного повернення тимчасово вилучених речей та повернути йому тимчасово вилучене майно, на яке арешт (ні як на речові докази, ні як на майно, на яке може бути звернено стягнення) не накладався.

В обґрунтування заявлених вимог, апелянт зазначає, що слідчий суддя, повертаючи йому скаргу, фактично визнавши, на його думку, вчинення слідчим бездіяльності, яка полягала у неповерненні вилученого майна, на яке не було накладено арешту, безпідставно застосував строк, передбачений ст. 304 КПК України, оскільки за твердженнями ОСОБА_6 бездіяльність є триваючою, а тому застосування строку є незаконним.

Що ж стосується висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою в частині скасування постанови слідчого про часткове задоволення клопотання, то за доводами апелянта, вказане процесуальне рішення слідчих органів він вважає постановою про відмову у задоволенні клопотання про повернення вилученого майна у повному обсязі, а тому відповідно до ст. 303 КПК України може оскаржити до слідчого судді.

Розглянувши справу у відсутність прокурора, який був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, заяв про поважність причин неявки та клопотань про відкладення розгляду не надав; заслухавши доповідь судді; пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та в межах компетенції суду задовольнити скаргу ОСОБА_6 , повернувши йому усі вилучені 16.01.2016 року під час обшуку автомобіля Хонда Акорд речі; перевіривши матеріали судового провадження та представлені апелянтом документи; обговоривши апеляційні доводи; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги, слідчий суддя виходив з того, що, порушуючи питання про повернення йому вилучених 16 січня 2016 року під час обшуку речей, а відтак фактично оскаржуючи бездіяльність слідчих органів, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, що розпочалася з огляду на попередні звернення слідчого до суду із клопотанням про накладення арешту 26 січня 2016 року, ОСОБА_6 з відповідною скаргою звернувся до слідчого судді лише 10.03.2016 року, при цьому питання про поновлення строку, передбаченого ст. 304 КПК України, не порушував.
Крім того, відмовляючи у відкритті провадження за цією ж скаргою в частині вимог про скасування постанови слідчого від 09.02.2016 року, якою було частково задоволено клопотання ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що таке процесуальне рішення не входить до переліку рішень слідчих органів, що можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.
Саме ці обставини і стали підставою для повернення скарги.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора або слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

За ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно із 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у тому числі і за ухвалою слідчого судді чи суду у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна, у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

За ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як убачається із досліджених матеріалів судової справи та матеріалів, представлених апелянтом, слідчим управлінням прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000410 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 368 КК України.

16.01.2016 року під час затримання ОСОБА_6 та обшуку автомобіля Хонда Акорд, окрім безпосереднього предмету неправомірної вигоди, було виявлено та вилучено і інше майно, а саме грошові кошти в національній та іноземній валюті, Айфон, 2 флеш накопичувача, планшет Айпад, 4 мобільних телефони, поповнення рахунку та пістолет «MAJOR».

В цей же день, 16.01.2016 року, слідчий у вказаному провадженні звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно, а також транспортний засіб.

Проте за результатами розгляду цього клопотання, який був проведений за участю підозрюваного та його захисників, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, клопотання про накладення арешту було повернуто прокурору для усунення недоліків із встановленням строку у 72 години для їх усунення.

З огляду на наведене, враховуючи положення кримінального процесуального закону, ОСОБА_6 та його захисники, не отримавши будь-яких відомостей про повторне вирішення слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно та не отримавши це майно, були достовірно обізнані, що можлива бездіяльність слідчих органів, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, розпочалася 26 січня 2016 року (після сплину терміну, встановленого судом для усунення недоліків попереднього клопотання згідно із положеннями ст. 171 КПК України), а відтак без порушення клопотання про поновлення строку для подачі скарги могли звернутись до слідчого судді з відповідною скаргою до 05.02.2016 року (включно).

Ці обставини не оспорювали у судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , не заперечуючи при цьому їх обізнаність з суттю відповідних норм закону, що регулюють питання повернення тимчасово вилученого майна. Більш того захисник заявив, що для унеможливлення можливого повторного звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту до суду у разі подачі ними скарги на його бездіяльність, вони фактично умисно не подали слідчому судді скаргу у встановлені законом строки, а 05.02.2016 року порушили питання про повернення тимчасово вилученого майна тільки перед слідчим.

З огляду на наведене, визнаючи обґрунтованим висновок слідчого судді в цій частині, колегія суддів також вважає, що, враховуючи предмет оскарження, а саме бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, яка розпочалася 26.01.2016 року, скаржники мали можливість оскаржити таку бездіяльність без порушення питання про поновлення строку на звернення до слідчого судді лише до 06.02.2016 року, а після сплину цього строку подавати таку скаргу із відповідним клопотанням про поновлення передбаченого законом строку, проте і цього не вчинили.

Доводи апелянта та його захисника про те, що бездіяльність, яка була оскаржена ними до слідчого судді є триваючою, а тому законом у цьому випадку не встановлений строк для звернення, є безпідставними та такими, що суперечать положенням ст. 304 КПК України.

А тому, колегія суддів визнає правильним висновок слідчого судді про необхідність повернення скарги ОСОБА_6 в частині неповернення тимчасово вилученого майна, яка була подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Що ж стосується апеляційних вимог в частині скасування постанови слідчого від 09.02.2016 року, то вони також є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

При цьому законом визначений вичерпний перелік рішень слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді, а за ч. 2 цієї статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

З огляду на наведені положення кримінального процесуального закону, а також враховуючи, що скарга була подана ОСОБА_6 на постанову слідчого про часткове задоволення клопотання, при цьому стосовно фактично того ж самого предмету оскарження (неповернення тимчасово вилученого майна), а вказане рішення слідчого не входить до переліку, визначеному у ст. 303 КПК України, колегія суддів, визнає обґрунтованим висновок слідчого судді і в цій частині про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, оскільки таке рішення, не підлягає оскарженню на стадії досудового розслідування.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_6 , як необґрунтована в цілому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року, якою матеріали скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000410 повернуті особі, яка її подала, та відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про скасування постанови від 09.02.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4