Справа №463/3390/16-к
Провадження №1-в/463/151/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника КВІ ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши подання інспектора відділу кримінально-виконавчої інспекції Личаківського району м. Львова про призначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_6 за сукупністю вироків, суд

в с т а н о в и в :
представник КВІ Личаківського району м. Львова звернувся до суду із поданням про застосування остаточного покарання ОСОБА_6 за наявності кількох вироків, яке мотивує тим, що засуджений з 14.01.2015 року перебуває на обліку в інспекції відбуваючи покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 14.08.2014 року, яким його засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки. В період відбуття покарання засудженим, до них надійшов на виконання вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Оскільки при винесенні вироку від 05.11.2015 року, не визначено засудженому, в порядку вимог ст. 71 КК України, остаточного покарання за сукупністю вироків, просить подання задоволити.

В судовому засіданні представник КВІ підтримав подання.

Прокурор відносно подання не заперечив, однак вважає, що питання про визначення остаточного покарання для засудженого ОСОБА_6 повинно вирішуватися за правилами ч.4 ст.70 КПК України.

Захисник відносно задоволення подання заперечив, вважає що підстав для застосування ст.71 КК України немає, оскільки злочин, за який ОСОБА_6 засуджено вироком від 05.11.2015 року вчинено до постановлення вироку від 14.08.2014 року.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали подання та кримінальних проваджень, суд в задоволенні подання відмовляє з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи вироком Личаківського районного суду м. Львова від 14.08.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.12.2014 року, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Крім цього, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вказаний вирок вступив в законну силу та 03.03.2016 року поступив на виконання в органи КВІ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Представник КВІ звернувся до суду із поданням та просить визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у відповідності до положень ст.71 КПК України за сукупністю вироків.

Однак, положеннями ч.4 ст. 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки з вироку суду від 05.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочинів, що вчинені в період часу з 21.00 год. 28.06.2014 року по 06.00 год. 29.06.2014 року, тобто до моменту постановлення вироку суду від 14.08.2014 року, відтак суд вважає, що правильним вирішувати заявлене у поданні питання не за правилами ст.71 КК України, а виходячи із положень ч.4 ст.70 КК України про обрання остаточного покарання за сукупністю злочинів.

В той же час суд враховує, що положеннями ч.3 ст.72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, оскільки за одним вироком суду засудженому обрано покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробування, а за іншим вироком обрано основне покарання у виді штрафу, відтак суд вважає, що вказані покарання за сукупністю злочинів не підлягають складанню та підлягають окремому виконанню органами кримінально-виконавчої інспекції. На підставі наведеного в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні подання інспектора відділу кримінально-виконавчої інспекції Личаківського району м. Львова про призначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_6 за сукупністю вироків, відмовити за його безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1