АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/367/16 Справа № 698/303/14-к Категорія: ч. 1 ст. 296 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000021 відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 січня 2016 року яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня-спеціальна, непрацюючий, неодружений, військовозобов`язаний

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

Як встановлено вироком місцевого суду ОСОБА_8 , 12 січня 2014 року близько 02 год. 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Оліс», який розташований по вул. Леніна, 26, в смт. Катеринопіль Черкаської області, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моральності та поведінки та доброприйстойності, безпричинно під час буйства, в присутності інших осіб, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 . В результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного періодонтиту 21 зуба, травматичного відлому коронки 22 зуба, які згідно висновку судово-медичного експерта №08/А від 21 січня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Після чого продовжуючи свої активні протиправні дії, підійшов до приміщення бару «Орфей» який розташований по вул. Леніна, в смт. Катеринопіль Черкаської області, де неподалік знаходилось скупчення людей та перебував ОСОБА_10 та безпричинно наніс тому удар кулаком руки в обличчя від отримання якого останній не втримав рівновагу та упав на тверду поверхню асфальтового покриття.

Не погоджуючись з вироком суду Захисник ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 січня 2016 року скасувати та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із змісту ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, - карається штрафом від п`ятсот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Так, постановляючи вирок суд першої інстанції виходив із досліджених під час судового розгляду даного кримінального провадження доказів та показань свідків, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому діяння, яке виразилось в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю поєднаному з насильством, що спричинило тілесне ушкодження ОСОБА_9 .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на досліджених судом доказах, що наявні в матеріалах справи а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; показаннями свідка ОСОБА_16 ; показаннями свідка ОСОБА_17 ; фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 12 січня 2014 року та фототаблицею до нього; фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20 січня 2014 року та фото таблиці до нього; фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20 січня 2014 року та фото таблиці до нього; фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 06 лютого 2014 року та фото таблиці до нього; фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта від № 08 А від 21 січня 2014 року; фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 37 м/д від 19 лютого 2014 року; фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання від 22 січня 2014 року.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вказує, на те що свої висновки суд грунтує на наявних у матеріалах кримінального провадження доказах, а саме показаннях потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , також іншими матеріалами справи.

Проте, як зазначає захисник ОСОБА_7 під час слухання справи та в дебатах захист неодноразово наголошував на недостатній інформативності доказів, пред`явлених суду стороною обвинувачення. Адже жоден зі свідків обвинувачення не повідомив суду про те, чи дійсно бачив, щоб саме ОСОБА_8 наносив удари потерпілому ОСОБА_9 .. А що до особи самого ОСОБА_8 , як показли ті ж свідки, впізнаний він ними був дещо пізніше і лише тому, що виділявся з натовпу сорочкою яскравого кольору.

Проте, з такими доводами апеляційної скарги неможливо погодитись, оскільки в своїх показаннях потерпілий ОСОБА_9 вказав, що після прибуття працівників міліції він впізнав особу, яка йому наносила удари і такою особою виявився ОСОБА_8 , якого він впізнав по обличчю та кольору сорочки. Крім того, після того як ним було впізнано ОСОБА_8 , як особу яка безпідставно його побила, останній почав грубити та погрожувати. Після написання ним заяви до міліції ОСОБА_8 , пропонував йому в смт. Катеринопіль, біля магазину «Альонка» гроші в сумі 3000 грн., за те щоб вирішити питання без притягнення ОСОБА_8 , до кримінальної відповідальності.

Проте, з такими доводами апеляційної скарги неможливо погодитись, виходячи з наступного.

Так, з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що він бачив як ОСОБА_8 наніс удар правою рукою в область голови ОСОБА_9 , після чого втік.

Крім того, з показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що він 12 січня 2014 року він перебував біля бару «Орфей» по вул. Леніна в смт. Катеринопіль, де помітив компанію хлопців між якими на його думку виник конфлікт і вони розмовляли на підвищених тонах. Впізнавши свого знайомого він підійшов ближче до хлопців, однак невідомий йому хлопець, з яким у нього не було будь-яких відносин безпричинно вдарив його кулаком в обличчя розбивши при цьому губу. Після отриманого удару він упав і його завезли в лікарню, а хлопцем який його вдарив виявився ОСОБА_8 ..

Наведені вище показання узгоджуються як між собою так і з показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та інших, а тому місцевим судом вірно було покладено зазначені показання свідків в основу вироку суду, а відповідно доводи захисника про не інформативність доказів у справі, їх суперечливість і відсутність даних про причетність його підзахисного до інкримінованого злочину є необґрунтованими.

За таких обставин кваліфікація місцевим судом дій ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю є вірним, так як підтверджуються зібраними матеріалами органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні, яким дано належну правову оцінку.

У свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів . Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суровий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд взяв до уваги, те що ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин) при обтяжуючих вину обставинах, має постійне місце проживання та реєстрації є працездатною особою, однак ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання та враховуючи думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд вважав за можливе, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та вважає необхідним обрання йому покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.296 КК України, оскільки вважає неможливим його виправлення без ізоляції від суспільства. При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України місцевий суд не вбачав.

Проте, з урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання Недзельського можливо лише в ізоляції його від суспільства. Оскільки, ОСОБА_8 не був раніше судимим, а з моменту вчинення кримінальне правопорушення 12 січня 2014 року до моменту винесення вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області 21 січня 2016 року пройшов значний період часу, під час якого ОСОБА_8 не вчинив нового злочину, що вказує на те, що обвинувачений не є тією суспільно небезпечною особою виправлення якої та попередження вчинення нею нових злочинів потребує лише призначення покарання в умовах його ізоляції від суспільства. Тому, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання, а саме пом`якшити покарання ОСОБА_8 з трьох місяців арешту до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 у частині призначення покарання ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_8 з трьох місяців арешту до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :