Справа № 461/3804/16-к
Провадження № 1-кс/461/2728/16
15.06.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 20.05.2016 року,-
07 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 20 травня 2016 року.
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що аналогічна постанова прокурора була скасована ухвалою слідчого судді від 27 квітня 2016 року, а також ухвалами від 29 квітня 2016 року та від 10 травня 2016 року.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просив скаргу задоволити.
Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив та просив відмовити в задоволенні такої.
Заслухавши пояснення скаржника, думку прокурора про безпідставність скарги, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Як видно з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що на даний час не встановлено в діях посадових осіб поліції ГУ НП у Львівській області факту спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, а також із змісту поданих матеріалів заявником ОСОБА_4 не вбачається, що останньому завдано таку шкоду.
Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_4 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього, та не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування питання завдання ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням такого, не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема, заяву про вчинення злочину.
Крім того, як видно з оскаржуваної постанови, слідчий фактично обмежився цитуванням ч.5 ст.55 КПК України, але не дотримався положень цієї норми Закону в частині винесення вмотивованої постанови.
Керуючись ст.ст. 55, 220, 303, 304,306,307, 318-380 КПК України,
скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 20.05.2016 року.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1