ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 555/427/15-к

24 листопада 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розсохівське Народицького району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що знаючи про те, що рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2013 року, яке згідно ухвали апеляційного суду Рівненської області набрало законної сили 19 листопада 2013 року, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково та зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди позивачу в користуванні ним земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №046003 від 31 серпня 2004 року для ведення особистого селянського господарства площею 885 кв.м., розташованої в АДРЕСА_2 , для чого знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до вказаної земельної ділянки.

Однак, починаючи з 19 листопада 2013 року, ОСОБА_5 умисно не виконує вказане рішення, яке набрало законної сили, що виражається у відмові знести самочинно збудовану огорожу.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Норма стаття 94 КПК України визначає, що для прийняття відповідного процесуального рішення суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення ґрунтується на поданні начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про порушення кримінального провадження, актів державного виконавця, постанов про накладання штрафу, показів обвинуваченого та свідків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що рішення Березнівського районного суду Рівненської області він не міг виконати як з об`єктивних так і з суб`єктивних причин, оскільки ніякої огорожі на АДРЕСА_2 в районі будинку та господарства ОСОБА_6 не будував і йому не зрозуміло чим саме він перешкоджає ОСОБА_6 користуватись земельною ділянкою. В ході виконання судового рішення він державному виконавцю не відмовляв у його виконанні. Вказав про те, що державний виконавець сам не знав як виконати дане судове рішення, підтвердженням чого є його заяви про роз`яснення рішення суду, які подавалися до Березнівського районного суду. Крім того, обвинувачений вказав, що умислу на не виконання судового рішення в нього не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області надав покази про те, що в нього на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №41482244 від 17.01.2014 року про примусове виконання виконавчого листа №1701/2484/12, виданого 26.12.2013 року Березнівським районним судом Рівненської області, яким зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні земельною ділянкою та знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_2 . В передбачені законом строки (7 днів) ОСОБА_5 самостійно не виконав рішення суду, тому працівниками ВДВС було складено відповідні акти - 04.04.2014 року та 13.05.2014 року. Разом з тим державними виконавцями було двічі винесено постанову про накладання на ОСОБА_5 штрафу в розмірі 340 грн. та 680 грн. Оскільки, після проведених таких виконавчих дій, боржник і на далі не виконав судове рішення, на підставі ст.75, 89 ЗУ "Про виконавче провадження", було підготовлено подання та направлено до правоохоронних органів для притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Разом з тим повідомив, що під час виконання даного судового рішення виникали питання, що стало підставою звернення до суду з заявами про роз`яснення судового рішення та встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що він був стороною у справі, в якій було прийнято рішення про зобов`язання ОСОБА_5 знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до його земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_2 . Рішення суду не виконано і на даний час, причини невиконання ОСОБА_5 рішення суду йому не відомі, проте допускає, що він не хоче зносити забор.

Судом встановлено, що Березнівським районним судом Рівненської області 26.12.2013 року був виданий виконавчий лист №1701/2484/12 на виконання рішення Березнівського районного суду від 17 червня 2013 року, яке набрало законної сили 19 листопада 2013 року, згідно якого було зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 в користуванні земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №046003 від 31 серпня 2004 року для ведення особистого селянського господарства площею 885 кв.м., розташованої в АДРЕСА_2 , та знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до вказаної земельної ділянки (а.с.12).

Відповідно до постанови державного виконавця державної виконавчої служби Березнівського управління юстиції від 17.01.2014 року та на підставі даного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №41482244 про примусове виконання судового рішення.

04 квітня 2014 року державним виконавцем був складений акт, згідно якого рішення суду станом на 04.04.2014 року в добровільному порядку боржником ОСОБА_5 не виконано. Акт був підписаний державним виконавцем ОСОБА_8 , двома понятими та стягувачем ОСОБА_6 , однак без участі боржника (а.с.7).

Постановою державного виконавця від 17 квітня 2014 року на ОСОБА_5 був накладений штраф у розмірі 340 грн. за невиконання рішення суду .

Згідно постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_9 від 17 квітня 2014 року матеріали з примусового виконання виконавчого листа Березнівського районного суду Рівненської області №1701/2484/12 від 26.12.2013 року про зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні ним земельною ділянкою та знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до земельної ділянки передано на виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Актом від 13 травня 2014 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_10 зафіксував, що ОСОБА_5 станом на 13.05.2014 року рішення суду не виконав та не зніс самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та накладено штраф у розмірі 640 грн. за невиконання рішення суду. Акт був підписаний державним виконавцем ОСОБА_10 , двома понятими, боржник ОСОБА_5 від підпису акта відмовився (а.с. 10).

30.05.2014 року начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області та головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області звернулися до Березнівського РВ УМВС України в Рівненській області із поданням про вчинення кримінального правопорушення, в якому просили вирішити питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , за ознаками злочину передбаченого ст. 382 КК України (а.с.4).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Отже, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, суд вбачає, що в період з 17.01.2014 року (часу відкриття виконавчого провадження) по 29.12.2014 року (пред`явлення підозри) державними виконавцями складено два акти про невиконання боржником ОСОБА_5 рішення суду, а також двічі накладено на останнього штраф за невиконання рішення суду. Про інші дії державних виконавців щодо виконання вказаного рішення суду не відомо.

Крім того, із вказаних актів не вбачається, що ОСОБА_5 умисно не виконував рішення суду та мав реальну можливість його виконати, зокрема в них не зазначено причини невиконання. Акт від 04 квітня 2016 року складено державними виконавцями без участі боржника, без зазначення конкретного місця їх складання, відсутні встановлені державним виконавцем обставини та причини невиконання рішення суду. Постанови про накладання штрафу також винесені без участі боржника, без отримання від нього пояснень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 3 вказаної статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав покази, що він ніякої огорожі на АДРЕСА_2 не будував і не вчиняв дій спрямованих на перешкоджання ОСОБА_6 користуватись земельною ділянкою. Умислу на не виконання судового рішення в нього не було. Свої покази мотивував тим, що рішення суду йому є не зрозумілим, про вказану обставину повідомляв державного виконавця, однак ніяких роз`яснень від останнього не отримав.

Слід також зазначити, що державним виконавцем під час виконавчого провадження з примусового виконання були неодноразові звернення до суду з заявою про роз`яснення рішення у справі №1701/2484/15 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самовільно збудованої огорожі, а також подавалися заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, оскільки огорожу ОСОБА_5 збудував по спільній межі його земельної ділянки та ОСОБА_6 , чим перекрив проїзд до земельної ділянки ОСОБА_6 із АДРЕСА_3 .

Так, ухвалою Березнівського районного суду від 17.07.2015 року відмовлено в задоволені заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_10 про роз`яснення рішення.

Ухвалами Березнівського районного суду від 26 серпня 2015 року та 04 вересня 2015 року відмовлено в задоволені заяв головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_10 про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Суд рахує, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_5 дійсно ухилявся від виконання своїх зобов`язань, навмисно не виконав рішення суду та мав реальну можливість його виконати. Так, досудовим слідством не надано належної оцінки передчасному, необґрунтованому поданню державного виконавця та начальника відділу ДВС про притягнення боржника до відповідальності, котрі не навели в ньому достатніх доказів, які б підтверджували навмисне ухилення боржника від зобов`язань, зокрема ними не було відібрані письмові пояснення боржника, стягувача, не зазначено у своїх актах встановлених обставин при виконанні рішення суду.

Виходячи з диспозиції ч.1 ст. 382 КК України кримінальна відповідальність за вказаною статтею настає лише у випадках невиконання чи перешкоджання виконанню особою законного і правосудного рішення.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний, якому необхідно виконувати судове рішення, усвідомлює характер своїх обов`язків, але не виконує цього рішення за наявності можливості виконати його або перешкоджає такому виконанню.

В даному випадку ОСОБА_5 в зв`язку із неможливістю виконання рішення суду по причині наявних складнощів його виконання, не виконав рішення суду. Зворотне стороною обвинувачення не доведено.

При цьому, факт навмисного невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 судового рішення також спростовується тими обставинами, що він сплатив накладені на нього державним виконавцем штрафи за невиконання рішення суду, тобто в міру своїх можливостей виконував свій обов`язок як боржник по виконавчому провадженню.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Давидов та інші проти України» (рішення від 01.07.2010 року, що набуло статусу остаточного 01.10.2010 року) де суд наголошує, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для закриття розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення. Адже ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому сторона обвинувачення зобов`язана доводити винуватість особи поза розумним сумнівом як у вчиненні кримінального проступку, так і у вчиненні злочину. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - судом ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній прямий умисел направлений на невиконання судового рішення, тому його слід визнати невинним і виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 382 КК України визнати невинуватим і виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувалися.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення . .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1