Справа № 1-197/11
В И Р О К

іменем України

16 листопада 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді: Миронець О.К., секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участю прокурора Лифаря В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Карлівського районного суду Полтавської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, не одружена, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонер, раніше не судима,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з квітня по травень місяці 2011 року ОСОБА_2, маючи єдиний злочинний намір на заволодіння чужим майном, прийшла до господарства громадянина ОСОБА_3, що розташоване по вул. Лютневій в с. Федоріка, Карлівського району, Полтавської області, де, скориставшись відсутністю господаря та тим, що її ніхто не бачить, шляхом відчинення хвіртки, проникла до господарства останнього та усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і настання, в звязку з цим, суспільно небезпечних наслідків, викрала 10 шиферин, бувших у використанні, вартістю по 20 (двадцять) гривень 00 (нуль) копійок кожна. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 завдала матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_3 на загальну суму 200 (двісті) гривень 00 (нуль) копійок. Викрадені речі ОСОБА_2 зберігала за адресою свого проживання з метою їх подальшго використання для власних потреб, чим в повному обсязі розпорядилася викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю та щиро розкаялася, а також пояснила суду, що сумнівів у достовірності доказів, зібраних по справі не має. Таким чином, після розяснень підсудній положень та наслідків, передбачених ст. 299 КПК України судове слідство по справі було обмежено допитом підсудної та дослідженням матеріалів справи, що стосуються її особи.

Допитаний, в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 05 липня 2011 року він прийшов до господарства, що розташоване по вул. Лютневій в с. Федоріка, Карлівського району, Полтавської області, де раніше проживали його батьки та виявив факт відсутності шиферу на одній із споруд, які містилися на території зазначеного господарства.

Оцінивши всі докази в сукупності суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна поєднане з проникнення в сховище.

При обранні покарання підсудній, суд у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що помякшують покарання підсудного є визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння слідству, та посередня характеристика за місцем проживання.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання підсудної суд по справі не знаходить.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Приймаючи до уваги обставини справи, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, посередню характеристику підсудної за місцем її проживання, відсутність матеріальних та моральних претензій до підсудної з боку потерпілої сторони, суд вважає за можливе застосувати до неї норми ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з річним іспитовим строком, при цьму зобовязавши її, на підставі ст. 76 КК України, періодично зявлятися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої системи.

Речові докази по справі, а саме: шифер восьмихвильвий в кількості 10 (десять) штук повернути власнику ОСОБА_3.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя О. К. Миронець