Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2079/14-к
Провадження 1-кп/711/189/16
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

13 травня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ;
прокурора: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 та ч.4 ст.358 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих

ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
ОСОБА_13
ОСОБА_14
ОСОБА_15
ОСОБА_16
ОСОБА_17
ОСОБА_18
ОСОБА_19
ОСОБА_20
ОСОБА_21
ОСОБА_22
ОСОБА_23
ОСОБА_24
ОСОБА_25
ОСОБА_26
ОСОБА_27
ОСОБА_28

В С Т А Н О В И В:
До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за підозрою його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.4 ст.358 КК України.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.05.2016 року дане провадження було призначено до підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час проведення досудового розслідування були дотримані вимоги КПК України про забезпечення обвинуваченому права на захист. Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог Кримінального процесуального Кодексу України. Порушень норм Кримінального процесуального кодексу України при проведенні досудового розслідування не вбачається. Крім того прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою ще на два місяці, так як підстав для зміни чи скасування цього запобіжного заходу стосовно обвинуваченого немає. При цьому послався на наявність ризиків, передбачених ст..177 КПК України, вказав вчинення особливо тяжкого злочину, можливість уникнути відповідальності, що міститься детально в поданому письмовому клопотанні. Також повідомив, що ним було вчинено ряд дій для усунення недоліків обвинувального акту, про які зазначалося в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції.

Адвокати почергово та обвинувачений підтримали думку прокурора з приводу призначення провадження до судового розгляду. Однак сторона захисту заперечила з приводу клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотала про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, зазначивши, що прокурор не довів обставини, що лояльніший запобіжний захід не достатній з метою уникнення ризиків, послалися, що в обвинувальному акті зазначена не та адреса проживання обвинуваченого, ОСОБА_6 на стадії ще розслідування повідомляв слідчого, що змінив місце проживання. Аргументуючи таку необхідність зміни запобіжного заходу адвокат ОСОБА_8 навела ряд рішень Європейського суду з прав людини, вказала на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність сімї та осіб похилого віку на утриманні, при цьому додала письмове клопотання. Також вважають, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п.п.2, 4 ст.177 КПК України, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також скоїть новий злочин. Крім того при розгляді вказаного клопотання просять суд врахувати стан здоров`я ОСОБА_6 , який погіршується у умовах СІЗО. Крім того ОСОБА_6 має міцні родинні зв`язки, а саме дружину, сина, доньку та хвору матір, які потребують його допомоги. Крім того вважають, що обвинувальний акт складено у відповідності до Кримінально-процесуального кодексу України і справа має бути призначена до судового розгляду.

Потерпілі почергово підтримали позицію прокурора щодо продовження запобіжного заходу, однак заперечили з приводу призначення справи до судового розгляду. Потерпілий ОСОБА_17 від імені всіх інших потерпілих довів їхню позицію з підстав повернення обвинувального акту прокурору, так як в ньому містяться ряд упущень на стадії досудового розслідування, які необхідно виправити, виписавши їх в письмовому клопотанні та подавши його для підтвердження своїх слів. Також потерпілий ОСОБА_17 зазначив, що наявні неточності із анкетними даними потерпілих та цивільних позовів, які викладені в обвинувальному акті.

Прокурор та потерпілі заперечили з приводу зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає умовам даного Кодексу.

При цьому суд не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону, оскільки ст.2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати таким передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання прокурором вимог закону при складанні обвинувального акта свідчать наступні факти.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості і у наступній послідовності :

(а)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

(б)правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

(в)формулювання обвинувачення.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ознайомившись із наданим обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.5 ст.191 та ч.4 ст.358 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 належним чином не сформульоване та містить встановлені судом протиріччя, зокрема: у фактичних обставинах сформульованого обвинувачення вказано, що ОСОБА_6 відповідно до наказу працював із 20.03.2007 по 18.10.2008 року на посаді заступника голови правління, а в період з 18.10.2008 по 01.10.2010 року на посаді начальника кредитного відділу кредитної спілки «Благо». Також обвинувачується в тому, що із 13.09.2007 по 13.09.2010 року заволодів грошовими коштами вкладників. Однак, відповідно до інформації він обвинувачується, що заволодів коштами, які люди вкладали також 09 лютого 2007 року на суму 28724,08 грн. ОСОБА_29 , 14 лютого 2007 року ОСОБА_30 , 02 лютого 2007 року ОСОБА_31 , 27 серпня 2007 року ОСОБА_32 , 20 лютого 2007 року ОСОБА_33 на суму 9000 грн., 18 липня 2007 року ОСОБА_34 на суму 51444 грн., 18 липня 2007 року ОСОБА_35 на суму 12219,7 грн., ОСОБА_36 15 лютого 2007 року , ОСОБА_37 взагалі дати договору не вказано. Також прописана велика кількість вкладених договорів взагалі за період 2006 року тощо. Таким чином суд переконаний в необхідності зміни обвинувального акту в цій частині, так як обвинувачений здійснює захист від конкретного обвинувачення, а із даного обвинувального акту слідує, що звинувачується у привласненні ОСОБА_6 по договорам ще до період свого офіційного працевлаштування, яке інкримінується з 13.09.2007 по 13.09.2010 рік, таким чином вказані суми не можуть входити в загальну суму інкримінованих привласнених 17574429,02 грн.

Також є підставою для повернення обвинувального акту неправильні відомості місця проживання обвинуваченого, що перечить п.2 ч.2 ст.291 КПК України. В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а, однак сторона захисту навела обставини, що обвинувачений із 2013 року там не проживає, не зареєстрований і про це повідомляв слідчого ще на стадії досудового розслідування. Даний факт не є суттєвим для повернення, однак встановлений в судовому засіданні.

Щодо анкетних відомостей кожного із потерпілих, впорушення п.3 ч.2 ст.291 цього Кодексу, зазначені неправильно прізвище, імя, по-батькові відносно потерпілих ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 (неправильне місце народження), як зазначив сам потерпілий. Також було встановлено, що він на стадії досудового розслідування подавав цивільний позов, який до обвинувального акту не долучено та відповідно копії якого обвинуваченому під розписку не вручено.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів реєстру досудового розслідування понад сто осіб визнано цивільними позивачами, а до обвинувального акту долучено лише дванадцять цивільних позовів, що також є порушенням при направленні обвинувального акту до суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).

Суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_6 та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Ці порушення неможливо усунути під час судового розгляду у передбаченому ст.338 КПК України порядку, тому що частиною першою вказаної норми закону передбачена можливість змінити прокурором обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Про нові фактичні обставини в даному конкретному випадку йтись не може, тому що тим встановленим під час досудового розслідування фактичним обставинам дана перекручена оцінка, що потягло за собою формулювання обвинувачення в такому вигляді, який суперечить законодавству і порушує права обвинуваченого на захист і на справедливий суд.

Крім того, потерпілі присутні в залі судового засідання під час підготовчого розгляду, зазначили, що з матеріалами кримінального провадження ознайомилися лише деякі з них, що у відповідності до ч.9 ст.290 КПК України, згідно якої, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, чого зроблено не було, що свідчить про істотне порушення прав потерпілих, передбачених діючим КПК України.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що після повернення обвинувального акта ухвалою суду від 12.11.2015 року слідчим будь-яких дій не виконувалось, суд приходить до висновку про необхідність зі стадії підготовчого провадження відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, для усунення недоліків, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченому, суд враховує те, що йому обрано такий захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 14.05.2016 року.

При обранні запобіжного заходу взято до уваги наявність наступних ризиків: знищити, сховати, або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати здійсненню кримінального провадження в будь-який інший спосіб.

Суд вважає, що і на теперішній час існують ризики, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Дані ризики були встановлені ухвалою Придніпровського районного суду від 20.05.2015 року. Суд апеляційної інстанції підтвердив встановленого судом першої інстанції у своїх рішеннях від 17.07.2015 року та від 29.03.2016 року

У зв`язку із викладеним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до одного місяця.

Із наведеного вище суд не встановлює достатності підстав для задоволення клопотання сторони захисту з приводу зміни запобіжного заходу.

За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту прокурору Черкаської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 314-316, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №50000579 від 25.02.2013 року, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із доданими до нього матеріалами, - повернути прокурору Черкаської області.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені та зазначені недоліки в описовій частині ухвали протягом одного місяця з моменту отримання.

Клопотання прокурора задовольнити частково продовжити дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою строком 30 днів, з моменту закінчення визначеного строку в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 29.03.2016 року, - тобто до 13 червня 2016 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та процесуальному прокурору, а також направити до Черкаського СІЗО для відому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3