АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1603/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №626/498/16-к
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК
У Х В А Л А
Іменем України
30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року, відповідно до якого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Костянтинівка Донецької області, з професійно-технічною освітою, розлучений, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 10 червня 2010 року вироком Красноградського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 29 липня 2014 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строку - 3 роки і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відразу після викрадення майна, потерпілий ОСОБА_9 виявив даний факт та вийшовши з приміщення автовокзалу, помітив на його території ОСОБА_7 з належним йому ( ОСОБА_9 ) ручним портфелем. Після чого він почав кричати до останнього з метою повернення свого майна та наздоганяти його. В цей момент ОСОБА_7 , злочинні дії якого почалися таємно, усвідомив, що його дії є явними для потерпілого та сторонніх осіб в умовах очевидності, відкрито продовжив реалізацію свого злочинного умислу та почав втікати від потерпілого з викраденим майном. Однак останній наздогнав його за будівлею магазину «АТБ-маркет продукти 240», розташованого за адресою м. Красноград, Харківська область, буд. 91-г та здійснив його законне затримання.
Суд першої інстанції згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, при апеляційному розгляді, згідно вимог цієї ж норми закону, вони не перевірялись.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання - 4 роки позбавлення волі.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що обвинувачений неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, злочин, за який його засуджено вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у нього відсутня родина та постійна робота.
В запереченнях захисник обвинуваченого просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на її безпідставність, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим. Зокрема, захисник на обґрунтування заперечень зазначив, що обвинувачений свою провину визнав повністю, розкаявся у вчиненому злочині, надавав суду покази, які підтверджують висунуте обвинувачення, примирився з потерпілим, який претензій не має і просить суд не позбавляти волі ОСОБА_7 . Має постійне місце проживання, де проживає разом з родиною. Згідно довідки Красноградського РЦЗ ОСОБА_7 виконував громадські роботи до часу його затримання у цьому кримінальному провадженні. Про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України запропоновано у судових дебатах і прокурором у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах встановлених санкції статті Особливою частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання з випробуванням.
Суд, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, зазначив, що при цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого - раніше був засудженим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував, за місцем проживання характеризується задовільно. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс розкаяння у вчиненому злочині, а до тих, що його обтяжують, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання суд, поряд з обставинами, що він врахував при призначенні покарання, прийняв до уваги думки прокурора та потерпілого, які просили призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а саме із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції обставин, які характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючи покарання обставини, колегія суддів, зазначає, що пославшись на ці обставини, суд не надав їм належної оцінки, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник обвинуваченого, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, надала суду документи, які спростовують доводи на обґрунтування апеляційної скарги щодо неправильного застосування ст. 75 КК України, а саме про відсутність родини у обвинуваченого, про те, що обвинувачений суспільно корисною працею не займається.
Зокрема, з довідки Красноградського районного центру зайнятості від 14.06.2016 року ОСОБА_7 перебував на обліку в Красноградському РЦЗ з 23.03.2015 р. по 06.04.2016 р. та періодично виконував громадські роботи у Красноградській міській раді та у Піщанській сільській раді, під час яких скарг щодо нього не надходило.
Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_7 його матір`ю значиться ОСОБА_10 .
Згідно даних паспорту громадянина України ОСОБА_7 він значиться зареєстрованим у АДРЕСА_1 .
За цією ж адресою, згідно паспорту громадянина України ОСОБА_10 , значиться зареєстрованою і його мати ОСОБА_10 , яка згідно пенсійного посвідчення є пенсіонеркою за віком.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_10 був раніше судимий і відбував покарання у місцях позбавлення волі, а також, що злочин ним вчинено у стані алкогольного сп`яніння, в даному конкретному випадку, з урахуванням викладеного вище, а також позиції потерпілого не позбавляти обвинуваченого волі у зв`язку з відсутністю матеріальних збитків та щирим каяттям обвинуваченого, не є безумовними підставами, які перешкоджають звільненню обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Тому судова колегія дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого зі звільненням його від відбування покарання на зазначеній підставі.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, яке належить призначити ОСОБА_7 , колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи, наведену вище позицію потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого, положення ст. 65 КК України, вважає за необхідне і достатнє призначити обвинуваченому для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі в межах мінімуму санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Просьба в апеляційній скарзі заступника прокурора області про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі винного внаслідок м`якості, є безпідставною, оскільки в апеляційній скарзі прокурор просить призначити покарання обвинуваченому таке саме за видом та розміром, як і призначив суд першої інстанції.
За наведених обставин апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий -

Судді: