Ухвала
іменем україни

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000204 касаційну скаргу засудженого на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старої Гути Хмільницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого за вироками: від 03 липня 2013 року за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю три роки; від 08 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк три роки; за ч. 2 ст. 190 КК на строк два роки.
На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а згідно зі ст. 71 КК за сукупністю вироків остаточно на строк три роки дев`ять місяців.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування майнової шкоди 310 грн та 1000 грн моральної, на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування майнової шкоди 1500 грн та 2500 грн моральної.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів у смт Попільні Житомирської області за таких обставин.

27 березня 2014 року близько 11.00 год. він, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись вільним доступом та відсутністю господарки таємно повторно викрав ноутбук вартістю 3000 грн та 2000 грн, а всього майна ОСОБА_9 на суму 5000 грн.
28 березня 2014 року близько 11.00 год. ОСОБА_6 на території домогосподарства по АДРЕСА_3 шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , повторно заволодів її майном та грошима на загальну суму 310 грн.
05 квітня 2014 року близько 11.00 год. він на території ринку шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , повторно заволодів майном ОСОБА_8 на суму 1500 грн.
У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи своєї винуватості за ч. 2 ст. 190 КК, просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, стверджуючи, що цього злочину не вчиняв, а потерпіла його обмовила, і призначити йому більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
З касаційної скарги убачається, що ОСОБА_6 визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, а тому колегія суддів в силу ст. 433 КПК не переглядає судові рішення у цій частині.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, місцевий суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі статтями 370, 374 КПК.

При цьому цей суд правильно обгрунтував це такими доказами, як: показання потерпілої ОСОБА_9 , протоколи пред`явлення особи для впізнання та проведення слідчих дій, сукупністю яких беззаперечно доведено те, що крадіжку у потерпілої ноутбука та грошей вчинив саме ОСОБА_6 . До того ж і сам засуджений визнав, що ноутбук, який йому не належав, він взяв без дозволу ОСОБА_9 та у її відсутності вдома. Тому суд правильно поклав в основу вироку показання потерпілої про крадіжку у неї ОСОБА_6 ноутбуку і 2000 грн, які знаходились під ним.

Суд перевірив доводи засудженого про те, що він начебто здав ноутбук в ремонт разом із потерпілою, але це не знайшло свого підтвердження, адже потерпіла категорично заперечувала існування зазначених обставин та стверджувала, що ноутбук не був зламаним і таким, що потребував ремонту. Жодних документів про здачу ноутбуку в ремонт провадження не містить.

Отже, враховуючи спосіб таємного заволодіння засудженим майном потерпілої (у її відсутності та без її дозволу, без подальшого повернення), його діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК.

Покарання засудженому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог статей 65, 70, 71 КК, воно відповідає вчиненому та його особі.

Усі доводи засудженого, аналогічні наведеним в його апеляційній скарзі, ретельно перевірив апеляційний суд, і для їх спростування у своїй ухвалі навів відповідні аргументи з дотриманням вимог ст. 419 КПК.

Тому касаційну скаргу не може бути задоволено.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2