Справа № 274/3515/16-к
Провадження №1-в/0274/1460/16
УХВАЛА
І м е н е м У к р а ї н и

04.08.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника адміністрації РВК №73 . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрований і проживав за адресою : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 1) 29.12.1997 року за ст.ст.17, 140 ч.2, 42, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 23.04.1999 року за ст.ст.215-3 ч.2, 140 ч.2, 141 ч.2, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 01.06.2001 року умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 19 днів; 3) 18.10.2001 року за ст.ст.141 ч.2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 31.07.2004 року по відбуттю строку покарання; 4) 07.04.2005 року за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 08.11.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява ОСОБА_5 із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 28.02.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Початок строку відбуття покарання - 23.07.2011 року, кінець строку - 23.09.2016 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.07.2011 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі м. Чернігова характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Один раз заохочувався.

З 07.06.2012 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). Працевлаштований на виробництві колонії на дільниці по виготовленню сувенірних виробів. До праці відноситься добре, виробничі завдання виконує. Дотримується встановлених правил техніки безпеки. Робоче місце утримує в охайному санітарному стані. За час відбування покарання допустив два порушення вимог режиму тримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Чотири рази заохочувався правами начальника колонії. У відношенні до засуджених не конфліктний. На зауваження та критику в свою адресу реагує спокійно, робить належні висновки. Враховує думку колективу засуджених, намагається побудувати безконфліктні стосунки з оточуючими. Дружні стосунки підтримує з засудженими позитивної спрямованості. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий та тактовний, законні вимоги представників адміністрації виконує. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Встановлених правил санітарії та гігієни дотримується. Свій зовнішній вигляд та форму одягу утримує завжди в належному охайному стані. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує. Виконує роботу із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання необхідних робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», закінчив ДПТ НЗ Житомирського навчального центру здобув спеціальність «оператор швацького устаткування». Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, отримував 13 передач та 15 посилок. За вироком суду має позов на суму 72 956, 77 гривень з яких відшкодовано лише 60 гривень. На профілактичних обліках не перебуває. Вину в скоєних злочинах визнав.

Згідно витягу з протоколу №19 від 29.07.2015р., за результатами вирішення комісією по розгляду матеріалів на засуджених питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній не довів своє виправлення, а тому у поданні матеріалів до суду на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, відмовлено (особова справа а.с.117).
В судовому засіданні представник адміністрації виправної колонії суду повідомив, що за період відбуття покарання засуджений дійсно неодноразово допускав порушення режиму утримання за що на нього накладались стягнення, перебував на обліку як злісний порушник режиму утримання. При цьому засуджений увесь час відбуття покарання працевлаштований та приймає участь у суспільно-корисній праці, норми виробітку виконує та отримав також ряд заохочень. Малу суму відшкодувань за цивільним позовом пояснює малим розміром заробітної плати, яку отримує засуджений. У вирішенні питання застосування до останнього умовно-дострокового звільнення поклався на розсуд суду.

На думку прокурора, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 немає, оскільки за час відбуття покарання він неодноразово допускав порушення режиму утримання, а заподіяну злочином шкоду не відшкодовує.

Заслухавши учасників судового розгляду та ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

При прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_5 має п`ять непогашених судимостей за попередніми вироками, в минулому звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, проте належних висновків для себе не робив, довіру суду не виправдовував та знову скоював кримінально карані діяння. За період відбуття покарання характеризується неоднозначно: хоча і працює та приймає участь у суспільно корисній праці, однак також неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, за три останніх роки відбуття покарання отримав лише одне заохочення, перебував на обліку колонії як злісний порушник режиму утримання, відшкодуванню заподіяних злочином збитків належної уваги не приділяє.

Викладене свідчить про те, що засуджений за час відбуття покарання своє виправлення не довів, у зв`язку із чим звільнений від подальшого відбуття покарання умовно-достроково бути на даний час не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1