Єдиний унікальний номер 234/5032/16-к Номер провадження 11-кп/775/911/2016

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 дистопада 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0000050 від 21 травня 2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Краматорську Донецької області, громадянку України, з вищою освітою, незаміжню, працюючу гальваником інструментального цеху ПАТ «СКМЗ», раніше не судиму, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.2 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням комісійної судової інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи у розмірі 4608 грн.

встановила:

За вироком суду ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

23 березня 2009 обвинувачена ОСОБА_6 наказом голови правління ПАТ «СКМЗ» ОСОБА_8 № 123-к призначена на посаду майстра виробничої дільниці гальванічних, ковальсько-термічних, заточувальних, потилично-шліфувальних, токарно-фрезерних і слюсарних робіт інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу», розташованого за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Конрада Гампера (стара назва Горького), 2.

У відповідності зі своїми посадовими обов`язками, передбаченими посадовою інструкцією, затвердженою 28 грудня 2007 року головою правління - генеральним директором ПАТ «СКМЗ» ОСОБА_8 , з якою майстер ділянки гальванічних, ковальсько-термічних, заточувальних і потилично-шліфувальних робіт ОСОБА_6 ознайомлена під підпис, вона забезпечує проведення робочого інструктажу робітників, виконання заходів щодо дотримання правил охорони праці, дотримання правил охорони праці під час виконання робіт, правильної технічної експлуатації наявного обладнання, механізмів, пристроїв; контролює дотримання робітниками технологічних процесів, відхиленнями від впровадження нових технологічних процесів; зобов`язаний дотримуватися правил і норм з охорони праці, промислової санітарії, протипожежної та екологічної безпеки.

Відповідно до п.п. 104 НПАОП 0.00-8.24-05 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою»: монтаж, наладка, технічне обслуговування, експлуатація, ремонт і демонтаж вантажопідіймальних машин і механізмів, ліфтів, конвеєрів, підвісного канатного гідравлічного транспорту, технологічного і верстатного обладнання, електроустановок та ліній електропередач відносяться до робіт з підвищеної небезпекою.

Таким чином, виконання робіт по механічній обробці деталі на токарному верстаті, під час яких 20 квітня 2015 року стався нещасний випадок із токарем 4 розряду ОСОБА_9 відноситься до робіт з підвищеною небезпекою.

Відповідно до статті 163 Кодексу законів про працю України, ст.8 Закону України «Про охорону праці» та НПАОП 0.00-4.01-08 «Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту» на роботах зі шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, що пов`язані із забрудненням, або тих, що здійснюються в несприятливих метеорологічних умовах, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно - правових актів з охорони праці та колективного договору.

Видача працівникам і повернення ними засобів індивідуального захисту має обліковуватися в особистій картці обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту.

Роботодавець не повинен допускати до роботи працівників без засобів індивідуального захисту, встановлених нормами безоплатної видачі засобів індивідуального захисту та іншими нормативно-правовими актами з охорони праці, а також якщо засоби індивідуального захисту знаходяться в забрудненому, несправному стані або з простроченими строками періодичних випробувань, що проводяться відповідно до інструкції з їх експлуатації.

Токар 4 розряду інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу» ОСОБА_9 станом на 20.04.2015 року спецодягом забезпечений не був, про що свідчить відсутність підпису в особистій картці обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту.

20 квітня 2015 року о 07 годині 00 хвилин майстер інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу», ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні інструментального цеху « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера (стара назва Горького), 2 видала змінно-добове завдання токарю 4 розряду ОСОБА_9 на виконання механообробки деталі на токарному верстаті ТТ 1637, 1970 року виготовлення, який є модифікацією стану моделі ІМ63М та призначений для виконання токарних і гвинторізних робіт. ОСОБА_10 , будучи особою, яка зобов`язана дотримувати правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, достовірно знаючи, що спецодягом ОСОБА_9 не забезпечений, не передбачаючи настання суспільне небезпечних наслідків, хоча могла та мала їх передбачити, діючи в порушення п. 5.1 «Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту»: роботодавець не повинен допускати до роботи працівників без засобів індивідуального захисту, встановлених нормами безоплатної видачі засобів індивідуального захисту та іншими нормативно-правовими актами з охорони праці, а також якщо засоби індивідуального захисту знаходяться в забрудненому, несправному стані або з простроченими строками періодичних випробувань, що проводяться відповідно до інструкцій з їх експлуатації, п.п. 43.3.18.11 «Системи управлення охраной труда. Права й обязанности должностых лиц по охране труда»: забезпечення дотримання працівниками вимог інструкцій з охорони праці та правильного використання ними засобів індивідуального захисту, допустила до роботи токаря ОСОБА_9 у сорочці, під якою був одягнутий шерстяний светр, тобто допустила останнього до виконання робіт на токарному верстаті без засобів індивідуального захисту, встановлених нормами безоплатної видачі засобів індивідуального захисту та іншими нормативно-правовими актами з охорони праці. ОСОБА_9 став до роботи по виготовленню деталі «Підйом» на токарно-гвинторізному верстаті. Не зупиняючи обертання деталі, приблизно о 15 годині 5 хвилин він почав регулювати верхній гвинт люнета, не виключивши верстат. Обертаючоюся деталлю на верстаті захопило та затягнуло у верстат рукав сорочки ОСОБА_9 . В результаті цього, ОСОБА_9 потягнуло між деталлю і станиною верстата, від чого він впав за верстат та одержав травми: закрита черепно-мозкова травма, забита скальпована рана правої скроневої області голови, струс головного мозку, травматична ампутація на рівні проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті, відкриті осколкові переломи середньої і основної фаланг 5-го пальця правої кисті, тупа травма шиї з закритим переломом основи зуба 2-го шийного хребця з підвивихи хребця, правого поперечного відростка 7-го шийного хребця, закритий перелом головки 3-го ребра зліва, ускладнені розвитком травматичного шоку 1 ступеня, які утворилися від дії тупих предметів, що відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, які небезпечні для життя.

У даному виробничому випадку організація та проведення робіт не відповідали вимогам ст. 8 Закону України «Про охорону праці», п.п. 1.2, 5.1 «положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту», п.п. 2.2, 3.40, 3.46 «Инструкции по охране труда №72 для работающих на токарных станках» в частині: забезпечення працівників засобами індивідуального захисту згідно встановлених норм, недопущення працівника до виконання виробничих завдань без засобів індивідуального захисту; необхідності працювати на токарному верстаті лише у спецодязі, заборони здійснення будь-яких установок, підтягування кріплення деталей на працюючому верстаті без його зупинення та виключення електродвигуна.

При цьому дії майстра інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу» ОСОБА_6 , не відповідали вимогам п. 5.1 «Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту», п.п. 43.3.18.11 «Системи управлення охраной труда. Права и обязанности должностых лиц по охране труда» в частині забезпечення дотримання працівниками вимог інструкцій з охорони праці та правильного використання ними засобів індивідуального захисту (не допущення працівника до роботи без спецодягу), тобто ОСОБА_6 мала технічну можливість уникнути настання шкідливих наслідків події нещасного випадку шляхом не допущення робітника до виконання виробничого завдання без спецодягу.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу», розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера (стара назва Горького), 2, діючи в порушення п.5.1 «Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту», п.п. 43.3.18.11 «Системи управлення охраной труда. Права и обязанности должностных лиц по охране труда» не забезпечила дотримання правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві та допустила до виконання виробничого завдання токаря 4 розряду інструментального цеху «Старокраматорського машинобудівного заводу» ОСОБА_9 без спецодягу, внаслідок чого стався виробничий випадок, в результаті якого ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої заступник прокурора Донецької області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з контролем та забезпеченням безпечних умов праці строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки. Зазначає, що в порушення вимог ст. 61 КК України, обвинуваченій, яка на момент ухвалення судового рішення досягла пенсійного віку було призначено покарання у виді обмеження волі, тобто суд припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність що виразилося у застосуванні закону, який не підлягав застосуванню. Крім того зазначає, що суд, призначив обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік., проте відповідно до положень постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення кримінального покарання» та з урахуванням посади та посадових обов`язків обвинуваченої мав би призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із контролем та забезпеченням безпечних умов праці.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги заступника прокурора Донецької області, просив вирок суду скасувати в частині призначення покарання і ухвалити в цій частині новий вирок, обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно спричинило тяжкі наслідки за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам, підтверджені зібраними доказами, які ретельно досліджені, всебічно перевірені, належно оцінені та детально за змістом викладені судом у вироку та ніким в цій частині не оскаржуються.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія судді вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини кримінального закону.

Згідно з ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 на час ухвалення вироку досягла пенсійного віку.

За таких обставин, обвинуваченій не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Тобто, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ст.ст. 409, 413, 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 і ухвалення апеляційним судом нового вироку.

Також заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченій додаткового покарання саме у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із контролем та забезпеченням безпечних умов праці.

Так, відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язано з певною посадою або зайняттям певним видом діяльності та має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього.

Вироком встановлено, що відповідно до посадової інструкції ОСОБА_6 забезпечує проведення робочого інструктажу робітників, виконання заходів щодо охорони праці, правильної технічної експлуатації наявного обладнання та механізмів, пристроїв, контролює дотримання працівниками технологічних процесів, тощо. Інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення пов`язане із неналежним виконанням нею зазначених обов`язків.

У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що для досягнення мети покарання, попередження вчинення обвинуваченою нових аналогічних кримінальних правопорушень, до неї слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із контролем та забезпеченням безпечних умов праці.

При призначенні покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавцем до категорії тяжких, особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, повністю визнала свою вину.

Як обставину, яка пом`якшує покарання суд визнав її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія судді дійшла висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі та вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Тому, на підставі ст. 75 КК України звільняє її від відбуття основного покарання з випробуванням строком на 2 роки із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 за ст. 272 ч.2 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 272 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із контролем та забезпеченням безпечних умов праці строком на 1 (один) рік..

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межи України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: