Ухвала
іменем україни
15 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

переглянула в судовому засіданні вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 .
Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 258-3 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років у кримінально-виконавчій установі закритого типу без конфіскації майна.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни. Виключено з резолютивної частини вироку фразу «з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу».
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за скоєння злочину за таких обставин.

Протягом серпня-вересня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області погодився на пропозицію представника терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_8 (позивний « ОСОБА_9 ») збирати інформацію щодо підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції, та передавати її останньому.

У подальшому ОСОБА_7 , діючі умисно, у період з вересня 2014 року по лютий 2015 року включно сприяв незаконній діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»).

На підставі Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької області проводиться антитерористична операція, спрямована на припинення діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»).

Вказана терористична організація створена на території Донецької області на початку квітня 2014 року та має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну, члени якої мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку. Основною метою її діяльності є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення незаконного державного утворення "ДНР", встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Вказані формування дислокувались та дислокуються у різних населених пунктах та місцевостях Донецької області, мають загальне керівництво та координацію діяльності.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На виконання завдання представника терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 "), у період з вересня 2014 року до початку лютого 2015 року ОСОБА_7 збирав інформацію щодо кількості військової техніки та особового складу, маршрутів руху, місць розташування підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ, після чого передавав її останньому за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 дотримуючись вимог конспірації.

Так, 31.01.2015 та 01.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ") інформацію про те, що з аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України здійснювались запуски ракет у напрямку території, що підконтрольна представникам терористичної організації "ДНР".

02.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, продовжуючи свою злочинну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ") інформацію про те, що у напрямку аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України переміщується військова техніка.

В подальшому, протягом лютого 2015 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Чернігівської області, продовжив свою протиправну діяльність щодо збирання інформації про підрозділи Збройних Сил України, які залучені до проведення антитерористичної операції та розташовані на території м. Краматорськ Донецької області та сусідніх населених пунктів.

Так, 12.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про обстріли підрозділами Збройних Сил України, що розташовані в районі с. Барвінкове Харківської області, території, що підконтрольна представникам терористичної організації "ДНР", усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ").

16.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про знаходження військової техніки підрозділів Збройних Сил України в районі АДРЕСА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ").

23.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановлених осіб інформацію про переміщення військової техніки підрозділів Збройних Сил України через АДРЕСА_4 у напрямку АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , а також інформацію про розміщення на території колишньої психіатричної лікарні АДРЕСА_2 по АДРЕСА_7 , підрозділів Збройних Сил України, продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ").

24.02.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про пересування військової техніки підрозділів Збройних Сил України з АДРЕСА_2 у напрямку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації "ДНР" на ім`я ОСОБА_8 (позивний " ОСОБА_9 ").

ОСОБА_7 своїми умисними діями, які полягали у збиранні та передачі інформації щодо підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції, у період з серпня 2014 року по лютий 2015 року сприяв діяльності терористичної організації, яка здійснювала терористичні акти на території Донецької області.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про зміну судових рішень першої та апеляційної інстанцій і перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 258-3 КК на ч. 1 ст. 256 КК та просить призначити покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК, а також застосувати Закон України «Про амністію». Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений посилається на однобічність та неповноту досудового і судового слідства. Стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його винуватості, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що він не знав, що його знайомий на ім`я ОСОБА_8 учасник ДНР, а так би ніколи не прийняв пропозиції зі сторони ДНР. Стверджує, що не було надано доказів, що ОСОБА_8 має відношення до ДНР.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який частково підтримав доводи скарги засудженого, пояснення прокурора, який просив судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.419 КПК у разі залишення апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляцію визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, співставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляції доводи і дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Суд апеляційної інстанції, при розгляді вищезазначеного кримінального провадження, зазначені вимоги закону повною мірою не виконав.

Засуджений подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на матеріали справи, докладно обґрунтував незаконність, на його думку, вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та відсутності доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 , якому він передавав інформацію, є представником ДНР та терористом. Крім того зазначав, що згоди на співпрацю з ДНР не давав.

Проте, апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, не навів в ухвалі переконливих аргументів на спростування всіх доводів поданої апеляційної скарги і не зазначив підстав, з яких визнав їх необґрунтованими, а лише обмежився загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого та правильності кваліфікації його дій за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції і не співставив їх як між собою так і з наявними доказами у справі, хоча це має істотне значення для вирішення питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого.
Отже, суд апеляційної інстанції, не перевіривши у повному обсязі фактичні обставини справи та істотно порушивши вимоги КПК, передчасно дійшов висновку про доведеність вини і правильність кваліфікації дій засудженого за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність.

За таких обставин рішення апеляційного суду, як таке, що постановлене з істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, відповідно до ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданої на вирок суду першої інстанції апеляційної скарги та постановити рішення, яке б відповідало вимогам ст. 419 КПК.

Керуючись статтями 433436, 438 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3