АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/2548/15
Номер справи 667/2548/15-к
Номер провадження 11-кп/791/199/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 366 ч.1; 358 ч.4;
190 ч.4 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року березня місяця «31» дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 ,
секретарОСОБА_4 ОСОБА_5 .
За участю прокурора: адвоката: обвинуваченої: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальне провадження №0002607 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від «18» грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

уродженку с. Веселинове, Миколаївської області,

гр-ку України, вдову, не працюючої, проживаючої:

АДРЕСА_1 ,

в силу ст.89 КК України не має судимості,

засуджено за ст. 366 ч.1 КК України (в редакції Закону №1261-VII від 13.05.2014 року) у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності строком на 3 роки;

за ст. 358 ч.4 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ст. 190 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено за сукупністю злочинів 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності строком на 3 роки.

Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено ряд обов`язків.

За ст. 209 ч.1 КК України виправдано.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід не обирався.

Скасовані заходи забезпечення відшкодування завданої шкоди та конфіскації майна.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною і засуджено за вчинення слідуючих злочинів:

за те, що вона обіймаючи посаду виконуючої обов`язки голови ФГ «Рудь-1», тобто будучі службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в період з грудня 2013 року по квітень 2014 року, перебуваючи за адресою: м.Херсон, вул. Комсомольська,32, достовірно знаючи, що очолюване нею господарство не має власних та орендованих земель, сільськогосподарської техніки та працівників, з метою створення хибного уявлення про наявність у ФГ «Рудь-1» оброблюваних земель площею посіву 614,9833га, на території Малокопанівської селищної ради Голопристанського району Херсонської області, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів: до наказу №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року, рішення №4 про укладення договорів «поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та «застави зерна майбутнього врожаю», які підписала від імені ОСОБА_9 і статистичну звітність форми 29-сг за 2013 рік, в яку внесла неправдиву інформацію щодо наявності у ФГ орендованих земель та збору середнього врожаю з них.

В подальшому ці офіційні документи ОСОБА_8 були надані комісії з розгляду заявок на оформлення біржових договорів ПАТ «Аграрний фонд» через постійне представництво в Херсонській області;

Вона ж, в період з грудня 2013 року по квітень 2014 року з тією ж метою використала підроблені документи, виготовлені невстановленою особою щодо наявності у ФГ «Рудь-1» орендованих земель та збору середнього врожаю з них, а саме довідку від 06.03.2014 року управління агропромислового розвитку Голопристанської РДА про середню врожайність на землях ФГ, загальну кількість землі та вирощеного і зібраного врожаю зерна пшениці у 2013 році та довідку від 03.04.2014 року цього ж управління щодо площі засівів та запланованого врожаю на 2014 рік, надала їх до комісії з розгляду заявок на оформлення біржових договорів ПАТ «Аграрний фонд» через постійне представництво в Херсонській області за адресою м.Херсон, вул. Перекопська,17.

Вказані дії ОСОБА_8 стали підставою укладення 14.04.2014 року в м. Київ між ПАТ «Аграрний фонд» та ФГ «Рудь-1» біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року, за яким ФГ зобов`язано ПАТ поставити 1650 тон пшениці 3-го класу на суму 3927000 грн.

Відповідно до умов п.4.1 даного договору 19 та 28 травня 2014 року ПАТ «Аграрний фонд» перерахувало на банківський рахунок ФГ «Рудь-1» в якості передплати за поставку зерна державні кошти на загальну суму 2005080 грн., які ОСОБА_8 були використані на власний розсуд, що призвело до тяжких наслідків у вигляді спричинення державі в особі ПАТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_8 було висунуте обвинувачення у тому, що вона після вчинення шахрайства, переслідуючи прямий умисел, направлений на легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом, не маючи на меті виконувати умови біржового договору, достеменно знаючи про відсутність можливості у ФГ «Рудь-1» поставити власно вирощений врожай, за домовленістю з директором ФГ «Оксана» під виглядом купівлі дизельного пального, 21.05.2014 року перерахувала останньому 200000 грн., а 30.05.2014 року Чаплинському управлінню водного господарства за спожиту ФГ «Оксана» воду гроші в сумі 26100 грн., для закупівлі лічильника води цим господарством 6500 грн. та за спожиту ним електроенергією гроші в сумі 31900 грн., а також перерахувала на рахунок ФОМ «Гаркуша» 20000 грн. за придбану ФГ «Оксана» селітру 5 тон. У подальшому, 09.10.2014 року після закінчення строку дії вказаного біржового договору на виконання попередніх усних домовленостей директор ФГ «Оксана» ОСОБА_10 повернув ОСОБА_8 готівкою 233000 грн. та перерахував на рахунок ФГ «Рудь-1» гроші в сумі 50000 грн.

Дії кваліфіковані за ст. 209 ч.1 КК України як вчинення фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок протиправного діяння, і вчинення дій, спрямованих на приховання незаконного походження коштів та джерел їх походження.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам провадження, а призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Вважає, що суд необґрунтовано виправдав ОСОБА_8 за ст. 209 ч.1 КК України. Зазначає, що на його думку, використання обвинуваченою коштів, отриманих унаслідок предикатного діяння при здійсненні господарської діяльності утворює склад злочину, передбаченого ст. 209 КК України. Перерахування 200 000 грн. під виглядом оплати за купівлю ФГ «Рудь-1» у ФГ «Оксана» дизельного палива прокурор вважає діями, спрямованими на приховання незаконного походження таких коштів. Зазначає, що такі обставини підтвердив в суді свідок ОСОБА_11 , проте суд не взяв їх до уваги.

Також, апелянт вказує, що суд безпідставно виключив кваліфікуючу ознаку тяжкі наслідки та перекваліфікував дії обвинуваченої на ч.1 ст. 366 КК України, оскільки її дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з негативними наслідками у вигляді укладення незаконного договору, на підставі якого ФГ перераховані державні кошти на 2005080 грн.

Вважає, зо вказані висновки суду першої інстанції стали підставою для призначення м`якого покарання. А застосування ст. 75 КК України надало ОСОБА_8 можливості уникнути реального покарання та конфіскації майна.

Просить вирок скасувати з вказаних підстав та ухвалити новий вирок, засудивши обвинувачену за ст. 366 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки та штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ст. 358 ч.4 КК України до покарання призначеного судом, штрафу 450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ст. 190 ч.4 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати вищевказані посади на 2 роки та конфіскацією усього майна; за ч.1 ст. 209 КК України 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права займати вказані посади на 2 роки з конфіскацією усього майна. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити 6 років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна та з позбавленням права займати організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські посади на 3 роки, штрафом в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити; думку ОСОБА_8 і її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, стверджували, що обвинувачена продовжує погашати заідану шкоду, виплатила Агрофонду 350 000 грн., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які вона засуджена, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується перевіреними доказами, яким суд дав належну оцінку, відповідно ст. 94 КПК України.

А доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне встановлення судом фактичних обставин справи є неспроможними.

Так, суд обґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченої із ч.2 ст. 366 КК України на ч.1 ст. 336 КК України та навів переконливі доводи такого рішення.

Заяваи апелянта, що дії ОСОБА_8 щодо підроблення документів знаходяться в причинному зв`язку із тяжкими наслідками у виді укладання договору та отримання коштів на суму 2005080 грн. слід визнати безпідставними.

Оскільки кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 366 КК України настає у разі, коли службове підроблення призвело до спричинення реальної майнової шкоди і ця шкода перебуває у прямому (безпосередньому) причинному зв`язку саме із службовим підробленням.

Частина ж злочинної поведінки обвинуваченої не може бути причиною наслідку, настання якого залежить від здійснення всієї злочинної поведінки, а саме від учинення того діяння, а саме шахрайства, завдяки якому вона досягає своєї злочинної мети й спричиняє реальну матеріальну шкоду.

Як слідує з матеріалів провадження, показів ОСОБА_8 , метою підробки документів було отримання у ПАТ «Аграрний фонд» коштів, тобто саме по собі підроблення офіційних документів не спричинило будь-якої шкоди, а було частиною її злочинної поведінки, засобом вчинення шахрайства і тяжкі наслідки у виді реальної шкоди, настали саме після виконання об`єктивної сторони цього злочину.

Тобто, самі наслідки не перебувають у прямому причинному зв`язку із службовим підробленням.

Інкримінування ОСОБА_8 тяжких наслідків як результат службового підроблення, тобто за ч.2 ст. 366 КК України, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, призвело б до покладання на обвинувачену подвійної відповідальності за одні й ті самі наслідки, якими є шахрайство у великих розмірах, що є неприпустимим.

Таким чином дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ст. 366 ч.1 КК України та за ст.ст. 358 ч.4; 190 ч.4 КК України, кваліфікація за якими в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Обґрунтованим, колегія суддів вважає виправдання обвинуваченої судом за ст. 209 ч.1 КК України.

Довод прокурора в апеляційній скарзі про доведеність вини ОСОБА_8 у легалізації доходів, а саме у вчиненні фінансових операцій з ними та дій, спрямованих на приховання незаконного походження таких коштів є безпідставним. За версією апелянта діяння обвинуваченої по прихованню походження незаконних коштів є перерахування ФГ «Рудь-1» 200 000 грн. на рахунок ФГ «Оксана» на купівлю дизельного палива, в той час як в обвинувальному акті такі дії інкримінуються їй як фінансові операції, а формулювання дій ОСОБА_8 саме по приховуванню походження коштів в ньому не має, тобто відсутній виклад фактичних обставин такого обвинувачення.

А тому висунуте ОСОБА_8 обвинувачення за ст. 209 ч.1 КК України не можна визнати конкретним, що тягне за собою порушення права обвинуваченої на захист.

Крім того, суд правильно зазначив, що відповідальність за вказаний злочин настає при наявності прямого умислу, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення є спеціальна мета легалізації надання правомірного вигляду володінню, користуванню, розпорядженню такими коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження.

Однак, наявність мети у ОСОБА_8 легалізувати отримані від ПАТ «Аграрний фонд» кошти стороною обвинувачення не доведено.

З показів обвинуваченої в судовому засіданні слідує, що діяла вона з метою виконання договору з ПАТ «Аграрний фонд», для чого домовилася з головою ФГ «Оксана» ОСОБА_11 , що погасить заборгованість його господарства за електроенергію, водопостачання, оплатить поставку селітри та оборудовання лічильника води в обмін на поставку її господарству 200 тон пшениці, яку мала намір поставити Агрофонду. Що в подальшому і зробила, оплативши вказані потреби на суму 283 000 грн., в якості авансу за поставку яшниці. Проте, від ПАТ «Аграрний фонд» надійшла інформація, що поставляти пшеницю вже не потрібно, а необхідно повернути гроші. І вона 215 000 грн., отриманих від ОСОБА_11 , повернула Агрофонду.

Такі покази обвинуваченої підтвердив в суді свідок ОСОБА_11 , пояснивши, що у 2014 році йому стало відомо, що ОСОБА_8 отримала кошти від Агрофонду, так як ФГ «Оксана», яке він очолював, мало потребу в грошах на вирощування сільськогосподарської продукції, то він звернувся до обвинуваченої за допомогою, ОСОБА_8 погодилася на грошову допомогу в обмін на поставку врожаю пшениці після збору в кількості 200 тон. Всі отримані від ОСОБА_12 гроші, він повернув їй, так як обвинувачена пояснила, що Агрофонд вимагає від неї повернення грошей, а не поставки пшениці.

Характер таких відносин між фермерськими господарствами підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, з яких вбачається, що ФГ «Оксана» повернула кошти ФГ «Рудь-1» як борг.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно виправдав ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу винної, яка задовільно характеризується, є особою похилого віку, 1944 року народження, конкретні обставини справи, поведінку ОСОБА_8 під час слідства і розгляду провадження, наявність пом`якшуючої обставини часткового відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих обставин та інші переконливі доводи для призначення покарання без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії, є достатнім та досягне мети виправлення особи і попередження нових злочинів.

Прокурор же, мотивуючи апеляцію щодо м`якості призначеного покарання, не навів переконливих доводів щодо цього, до того ж апелянт просив призначити більш суворе покарання, без застосування ст. 75 КК України, враховуючи засудження обвинуваченої за ст. 209 ч.1 КК України та кваліфікацію за ч.2 ст. 366 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: __підпис___ _____підпис_____ ____підпис______
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2