У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря прокурора захисника та засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 липня 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнім вироком від 24.10.2006 року за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого 14.01.2013 р. за відбуттям строку покарання, -

визнано винуватим та засуджено: за ч. 3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч. 1 ст. 263 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю цих злочинів, ОСОБА_7 остаточно призначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 1 червня 2013 року, приблизно о 2 год., маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, озброївшись господарсько-побутовим ножем, він прибув до торгівельного кіоску, розташованого по АДРЕСА_1 , і реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом підбору ключа проник до приміщення вказаного кіоску, де вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_8 із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я, під час якого заволодів її майном на загальну суму 250 грн., а також майном та грошима, що належали потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1524 грн. 95 коп., після чого з місця злочину зник.
5 квітня 2013 року, приблизно о 12 год., ОСОБА_7 , знаходячись навпроти кафе «Золота Осінь», розташованого на ж/м Коммунар в м. Дніпропетровську, у невстановленої слідством особи придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси - набої в кількості 49 шт., які переніс за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до їх вилучення працівниками міліції під час проведення санкціонованого обшуку 14 червня 2013 року.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 просить судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і його особі. При цьому посилається на те, що майном потерпілих він заволодів без застосування ножа, показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про застосування ножа вважає неправдивими. Також вважає неправдивими показання свідка ОСОБА_10 . Вказує також, що під час досудового розслідування порушено його право на захист, оскільки повідомлення про підозру було зроблено слідчим за відсутності захисника, а слідчі дії в провадженні були проведені без участі останнього. Крім того вказує, що судом першої інстанції йому відмовлено в ознайомленні з матеріалами провадження та технічним записом. При цьому просить про призначення йому захисника та надання матеріалів провадження для ознайомлення.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали доводи касаційної скарги, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги і доповнень до неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у касаційній скарзі засудженим не оспорюються.
Разом з тим, доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущені у цьому провадженні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді провадження в суді касаційної інстанції є:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;

3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Аналіз статей 412-414 КПК України дає підстави для висновку про те, що неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається засуджений у своїй касаційній скарзі та доповнення до неї, не є підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді провадження судом касаційної інстанції. Що ж стосується істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, то безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 КПК України, за яких судові рішення у будь-якому разі підлягають скасуванню, засудженим у касаційній скарзі не наведено. У кримінальному провадженні не допущено й інших порушень кримінального процесуального закону, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення щодо ОСОБА_7 .

Посилання засудженого на те, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень було оголошено за участю захисників. За участю захисників також було проведено і його допит як підозрюваного. Окремі слідчі дії та доступ до матеріалів досудового розслідування також було проведено за участю захисника.

Проте, перевіркою матеріалів провадження касаційним судом встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 , поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для її життя і здоров`я, вчиненому ним як особою, яка раніше вчинила розбій, та поєднаного з проникненням у приміщення, за викладених у вироку обставин обґрунтовані сукупністю доказів, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ; актом інвентаризації щодо вартості майна, що належало ОСОБА_9 , яким заволодів ОСОБА_7 ; даними протоколу огляду місця події від 01.06.2013 року, під час якого в приміщенні кіоску було вилучено ножа, який за показаннями потерпілої ОСОБА_14 , був застосований ОСОБА_15 при вчиненні розбійного нападу на неї, належність якого собі не заперечував і сам ОСОБА_15 під час його вилучення; висновком судово-дактилоскопічної експертизи; речовими та іншими наведеними доказами, а також показаннями самого ОСОБА_15 , який не заперечував свою присутність та факт заволодіння майном потерпілих.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду провадження вона детально розповідала про обставини вчиненого на неї розбійного нападу ОСОБА_7 із погрозою застосування до неї ножа. Показання потерпілої ОСОБА_8 об`єктивно узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та даними протоколу огляду місця події. При цьому, будь-яких об`єктивних підстав вважати показання потерпілої ОСОБА_8 , а також потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 неправдивими у касаційній скарзі засудженим не наведено і касаційним судом не встановлено.
Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Апеляційним судом також перевірені доводи засудженого про обставини вчинення ним інкримінованого злочину і на їх спростування в ухвалі наведені докладні мотиви та висновки, які грунтуються на досліджених доказах та матеріалах провадження, а тому посилання засудженого на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Касаційним судом також встановлено, що істотних порушень кримінального процесуального закону при дослідженні та оцінці наведених у вироку доказів, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 із погрозою застосування ножа та правильність кваліфікації його злочинних дій за ч. 3 ст. 187 КК України з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні кваліфікуючих ознак, судами першої та апеляційної інстанції не допущено.

Покарання засудженому ОСОБА_7 судом призначено відповідно до вимог статей 65 і 70 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та даних про його особу в межах санкції більш тяжкого закону.

Доводи засудженого про те, що судом першої інстанції йому було відмовлено в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження та технічним записом судового процесу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перевіркою цих матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 було ознайомлено з ними в повному обсязі, про що свідчить його власноручна розписка (т. 2. а.п. 89). Крім того, касаційним судом ОСОБА_7 повторно були надані всі матеріали кримінального провадження та технічні записи судових процесів, з якими він повністю ознайомився і зауважень та клопотань з цього приводу касаційному суду не заявляв.

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органами досудового розслідування та судами першої і апеляційної інстанції, які б тягнули безумовне скасування судових рішень у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не допущено, закон України про кримінальну відповідальність до нього застосовано правильно, тому його касаційна скарга з доповненнями до неї задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3