АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6934/16-к Номер провадження 11-сс/786/380/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника органу опіку і піклування служби в справах дітей виконкому Шевченківської районної в м.Полтаві ради ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
підозрюваної - ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 від 05.09.2015 року за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.08.2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кобеляки Полтавської області, українки, громадянки України, освіта повна загальна, одруженої, непрацюючої, маючої на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосовано відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці без застосування електронних засобів контролю, поклавши на неї обов`язки передбачені КПК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1,2 ст.358 КК України за наступних обставин.
Протягом 2015 року ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснювала шахрайські дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами потерпілих та об`єктами нерухомості, належних потерпілим та територіальній громаді м.Полтави, в яких на законних підставах мешкали громадяни.
Так, 31.08.2015 року ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 , заволоділи грошовими кошти у сумі 15 500 доларів США, що на час передачі коштів склало 328 367 грн. 50 коп., за продаж квартири АДРЕСА_3 , чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому у великих розмірах на вказану суму.
05.09.2015 року ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими особами, реалізуючи свій злочинний намір на шахрайське заволодіння квартирою, зустрівшись з покупцем ОСОБА_11 на автомобілі, орендованим покупцем, направились в м. Кременчук для укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 за 13 000 доларів США, що в еквіваленті при перерахуванні на національну валюту України згідно офіційного курсу НБУ, на час передачі коштів, склало 276 250 грн. (з розрахунку 21, 25 грн. за 1 долар США), що перевищує 400 неоподатковані мінімуми доходів громадян на час вчинення злочину та являється великим розміром.
Направляючись до нотаріуса для укладання договору, ОСОБА_11 зателефонував син ОСОБА_12 повідомивши, що до квартири, яку вони з матір`ю мали намір купити з`явились власники, які викликали працівників поліції і повідомили що дана квартира не продається.
Таким чином, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, не виконала всі заплановані злочинні дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки їх дії були виявлені правоохоронними органами.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_9 , повторно, за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, вчинила злочин за наступних обставинах. ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір на шахрайське заволодіння квартирою, діючи за попередньою змовою, з невстановленим особами, надала підроблені документи на квартиру та грошові кошти для сплати послуг нотаріуса - ОСОБА_13 , який виступив власником, а ОСОБА_14 покупцем квартири, які 09.10.2015 року приблизно о 11 годині, прибули в селище Онуфрїївка, Онуфрїївського району Кіровоградської області до приватного нотаріуса ОСОБА_15 , де у присутності останнього уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , який зареєстрований в реєстрі за №590.
Таким чином, ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділа нерухомим майном квартирою, вартість якої відповідно звіту оцінки майна складає 112 400, 00 грн., чим спричинили матеріальну шкоду територіальній громаді міста Полтава на вказану суму, тобто завдало значної шкоду.
27.08.2016 року ОСОБА_9 затримана відповідно до ст.208 КПК України, та 27.08.2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст.358 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам у кримінальному провадженні. Зокрема, слідчий суддя послався на те, що в матеріалах кримінального провадження, які приєднано до клопотання слідчого, відсутні докази на підтвердження наявності ризиків впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування, а також продовження вчиняти кримінальні правопорушення.
Оцінивши всі обставини провадження, в тому числі обґрунтованість підозри та дані щодо особи підозрюваної, яка задовільно характеризується, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утримає неповнолітню дитину, непрацездатного чоловіка та бабусю похилого віку, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, за якою клопотання слідчого поліції задовольнити, застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Апелянт звертає увагу на наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_9 інкримінованого їй кримінального правопорушення, в разі визнання її винною за ч.4 ст.190 КК України останній загрожує позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, та вказує, що підозрювана ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того прокурором наведено конкретні факти незаконного впливу підозрюваної на потерпілих та членів сім`ї, а також свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Водночас, 02.09.2016 року під час проведення обшуку квартири ОСОБА_18 за адресою : АДРЕСА_6 , яка є сусідкою ОСОБА_9 було знайдено копії технічних паспортів на об`єкти нерухомості та кліше печатки, яка використовувалась при виготовленні підроблених свідоцтв на право приватної власності на об`єкти нерухомого майна, що свідчить про свідоме переховування ОСОБА_19 речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що підозрювана має можливість їх захисту чи використовувати у подальшій злочинній діяльності.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану ОСОБА_19 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Крім того, як стверджує в свої рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.ч. 3, 4 ст.190, ч.1 , 2 ст.358 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчим суддею перевірено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження та встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім.

Тримання під вартою, згідно ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За змістом п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років,- виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Так, підозра ОСОБА_20 , в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою, що зокрема, підтверджується:
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.04.2016 року (а.с. 32-34 кримінального провадження);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2016 року (а.с. 35-36 кримінального провадження);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 26.08.2016 року (а.с. 37-42 кримінального провадження);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2015 року (а.с. 43-44 кримінального провадження);
- протоколом огляду місця події від 05.09.2015 року (а.с. а.с. 45-46 кримінального провадження);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 05.09.2016 року (а.с. 48-50 кримінального провадження);
- протоколом обшуку від 26.08.2016 року (а.с. 51-53 кримінального провадження);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.08.2016 року (а.с. 54-58 кримінального провадження);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 26.04.2016 року (а.с. 59-66 кримінального провадження);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 2о.08.2016 року (а.с. 67-72 кримінального провадження).
За змістом ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27 серпня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру (а.с.11 кримінального провадження) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст.358 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0001578 від 05 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і прийшов до обґрунтованого висновку про застосування підозрюваній запобіжного заходу, але не у вигляді тримання під вартою, як вказано в клопотанні слідчого, а у вигляді домашнього арешту, що може запобігти вказаним ризикам, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування щодо ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як домашній арешт, існують, а тому підстав для застосування стосовно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не має.
Беручи до уваги фактичні обставини провадження, особу підозрюваної ОСОБА_9 , яка є заміжньою, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацездатного чоловіка та бабусю похилого віку, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, відсутність даних щодо незаконного впливу на свідків, потерпілих, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст.358 КК України КК України, слідчий суддя обґрунтовано вказав на відсутність доказів про недостатність застосування більш інших запобіжних заходів для запобігання ризикам, та обрав відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваної, а тому доводи прокурора щодо обрання підозрюваній міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.
При розгляді клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя дотримався визначених Законом вимог, співставив характер кримінальних правопорушень, їх тяжкість, існуючі ризики з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту впевненість у тому, що ОСОБА_9 не порушуватиме процесуальних обов`язків. Зазначені обставини не ставлять під сумнів дієвість такого запобіжного заходу, а дані про особу підозрюваної, з огляду на встановлені обставини, цих сумнівів не спростовують.
Твердження прокурора щодо неврахування слідчим суддею можливості переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та їх членів сім`ї, свідків, свідомого переховування підозрюваною речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не заслуговують на увагу. На думку колегії суддів, міра запобіжного заходу обрана з врахуванням усіх вищевказаних в апеляційній скарзі даних про особу підозрюваної і не зважаючи на наявність підозри в іншому кримінальному провадженні у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд не застосував до неї найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тому, прокурором в судовому засіданні не доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого. Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні.

Окрім того, прокурор в судовому засідання суду апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_9 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнає, співпрацює з органами досудового розслідування, дає показання щодо осіб, у співучасті з якими, вона вчинювала вказані злочини. Зазначив, що до моменту обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу всі процесуальні обов`язки нею виконувались. Протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ОСОБА_9 постійно перебувала за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ), порушень підозрюваною обов`язків виконання запобіжного заходу органами досудового розслідування не зафіксовано.

Посилання прокурора щодо тиску підозрюваної на свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 є необґрунтованими, оскільки досліджуючи протоколи допиту вказаних свідків, які додано до матеріалів провадження, дані, які б вказували на будь-який тиск з боку підозрюваної, відсутні.
З урахуванням доведеності обставин, що свідчать про потребу застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на думку колегії суддів, інші запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

В той же час, застосувавши до ОСОБА_9 цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя визначив не досить суворі обмеження, що на думку колегії суддів, не в повній мірі забезпечує мету застосування запобіжного заходу та належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Колегія суддів вважає невиправданою відсутність електронного засобу контролю, що може негативно відобразитися на поведінці, дисципліні підозрюваної та може призвести до неможливості відслідкування її місцезнаходження, внаслідок чого ОСОБА_9 неповно сприйматиме наявність щодо неї обмежень та необхідність виконання покладених на неї обов`язків.

Тому, з метою більш ефективного контролю за поведінкою підозрюваної, суд апеляційної інстанції вказує на необхідність застосування обов`язку для неї у вигляді цілодобового носіння електронного засобу контролю.

Таким чином, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю щодо ОСОБА_9 в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181, 193 КПК України, а ухвала слідчого судді в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Полтавської області залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.08.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити.
Вважати обраним щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 26.10.2016 року, з покладанням додаткового зобов`язання носити електронний засіб контролю та, за наявності закордонного паспорту, здати його органу досудового розслідування.
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4