Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/954/16-к
Номер рядка звіту 19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2016 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
у провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Судом ініційовано питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки строк дії ухвали про продовження дії застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 14.10.2016 року.
Під час розгляду даного питання встановлено, що вироком Виноградівського районного суду від 18.04.2016 року, який набрав законної сили 06.09.2016 року згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.
Прокурор висловився за доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши, що факт ухвалення відносно обвинуваченого вироку суду свідчить про існування додаткового ризику до тих, що стали підставами для застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Тому вважає, що слід продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.
Захисник зазначив, що згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків, та запобігання ризикам, визначеним у даній статті. Обвинувачений вже є засудженою особою та підлягає виконанню призначене йому покарання у виді позбавлення волі в порядку, передбаченому Кримінально-виконавчим кодексом України. Тому обставини, які б давали підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам переховуватися від суду та ін., відсутні.
Обвинувачений щодо тримання під вартою вказав про те, що він відбуває покарання згідно вироку суду.
Заслухавши учасників судового провадження, з"ясувавши обставини, суд прийшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано щодо обвинуваченого ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 17.03.2016 року. У подальшому ухвалами Виноградівського районного суду дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого, продовжено. Так, ухвалою суду від 17.08.2016 року продовжено тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів - з 17 серпня 2016 року до 14 жовтня 2016 року (включно).
З огляду на те, що обвинувачений утримується під вартою, вироком суду, який набрав законної сили, звернутий судом до виконання, обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі, та такий підлягає виконанню шляхом направлення його в місця позбавлення волі, підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що доцільність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відпала та такий підлягає скасуванню.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
Відповідно до ст. 90 КВК України у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.
Згідно положень п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі якщо вирішення питання, передбаченого п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України необхідне в зв"язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює.
У ч. 1 ст. 18 КВК України передбачено, що виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі.
Відповідно до ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.
У зв"язку з наведеним, враховуючи те, що за загальним правилом покарання у виді позбавлення волі виконують виправні колонії, обвинувачений, щодо якого здійснюється судовий розгляд, перебуває у місці попереднього ув"язнення, для забезпечення доставлення обвинуваченого в судове засідання під час судового розгляду необхідним є тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі.
Керуючись ст.ст. 331, 372, 539 КПК України, суд, -
Обвинуваченого ОСОБА_4 тимчасово - на час судового розгляду даного кримінального провадження залишити у слідчому ізоляторі - Закарпатській УВП № 9.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити в Закарпатську УВП № 9.
На ухвалу в частині тимчасового залишення обвинуваченого у слідчому ізоляторі може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
В цій частині ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня проголошення.