Справа № 344/5481/16-к
Провадження № 1-кп/344/325/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Злочин вчинено за наступних обставин.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 , проходячи по берегу річки Бистриця Солотвинська у м.Івано-Франківську, виявив кущ коноплі. З метою особистого вживання, без мети збуту, зірвав вказану рослину, таким чином незаконно придбавши наркотичний засіб канабіс (марихуану). В подальшому за місцем проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 вказану рослину висушив, подрібнив та упакував у десять поліетиленових пакунків, чим привів її у потрібний для вживання стан, тобто незаконно виготовив наркотичний засіб. Вказані десять поліетиленових пакунків з рослинною масою канабісом зберігав на кухні в будинку АДРЕСА_2 для власних потреб.

25 березня 2016 в період часу з 17 год 40 хв до 19 год 10 хв за результатами санкціонованого обшуку будинку по АДРЕСА_2 з приміщення кухні вилучено десять поліетиленових пакунків з вмістом сухої рослинної маси зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №09/12-0226 від 31.03.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), загальна кількість якого у сухому стані становить 8,18 грама.

26 квітня 2016 року між прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, щиро розкаявся, при цьому сторони угоди узгодили покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному злочині визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2016 року просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного.

Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Відповідно до ст. 68, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, згідно статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується ОСОБА_5 , є обґрунтованим і свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, так як ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в Івано-Франківському ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває.

Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання у вигляді штрафу також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості злочину, санкції ч.1ст.309 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання, і відсутності обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого. Підстав для звільнення від процесуальних витрат обвинуваченого суд не вбачає.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2016 року, укладену між прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання винуватості - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УК у місті Івано-Франківську/м.Івано-Франківськ/24060300, банк отримувача: ГУК в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження", - 1540 гривень 70 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судово-хімічних експертиз №09/12-0226 від 31.03.2016 та №09/12-0227 від 07.04.2016.

Речові докази десять поліетиленових пакунків із вмістом сухої рослинної маси (постанова від 12.04.2016), що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУ НП України в Івано-Франківській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7