Справа № 314/5236/16-к Провадження № 1-в/314/2875/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2016 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретаі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представник установи виконання покарання ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1.29.10.1996 року за ст.ст.206 ч.2,43 КК України до 4 роікв позбавлення волі. Звільнений 02.10.1998 року умовно-достроково на 2 роки 1 місяць.
2.15.01.2001 року за ст.ст.229-6 ч.1,45 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, штраф 170 грн.
По даній справі засуджений : 23.09.2014 року Томацьким районним судом Запорізької області за ст.286 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Відбув 1/2 строку покарання.
Початок строку: 16.12.2014 року Кінець строку: 16.12.2017 рік
Адміністрація кримінально-виконавчої установи, в якій засуджений відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, звернулась до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого від зазначеного покарання згідно положень ст. 81 КК України. Подання мотивовано тим, що засуджений, відбувши більше 1/2 строку позбавлення волі, належним чином відносився до праці, розкаявся у вчиненому злочині, характеризується позитивно, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник установи виконання покарання та сам засуджений підтримали подання, просять суд його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вважаючи, що підстав для його задоволення немає.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні подання має бути відмовлено.
Так, з 15.01.2015 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55).
Згідно наданої до суду довідки має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці отриманні протягом 2016 року , тобто перед настанням пільги у виді умовно-дострокового звільнення.
У відношенні до представників адміністрації колонії вічливий.
Згідно довідки про працевлаштуванння засудженого ОСОБА_5 у 2014 році працевлаштований не був. У 2015 році був працевлаштований на виробництві установи, але при цьому мав малий процент виконання норм виробітки.
Залучався до робіт з благоустрою колонії у відповідності до ст.118 п.5 КВК України. У 2016 році працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці.
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.
Поведінка засудженого за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки протягом 2014 та 2015 років порушував режим відбуванння покарання, за що мав 2 стягнення, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
За 2016 рік має три заохочення, які отримані безпосередньо перед настанням пільги.
Має цивільний позов на суму 88 628 грн., який не виплачується у зв`язку з відсутністю виконавчого листа.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .
У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбуванння певної частини покарання а виправлення засудженого.
У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці дові своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про відсутність достатніх підстав для задоволення подання адміністрації Софіївської виправної колонії №55 про умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -
У задоволенні подання Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Суддя ОСОБА_1