Справа № 743/774/15-к
Провадження №1-кп/743/3/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000345 від 26.08.2015 р.) по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України,
паспорт серії НОМЕР_1 ,
з вищою освітою,
не одруженого,
працюючого комірником в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Порже і Буйг Траво Пюблик» (СП «НОВАРКА»),
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,
такого, що не має судимостей,
за ст. 286 ч. 2 та за ч. 1 ст. 135 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: - прокурора ОСОБА_4 (як старшого
прокурора прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області та як прокурора Чернігівської місцевої прокуратури);
- прокурора Ріпкинського району Чернігівської області ОСОБА_5 ,
- потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 , її представника - ОСОБА_7 ;
- потерпілої ОСОБА_8 , її представника - ОСОБА_9 ;
- обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И В :

26.08.2014 року, близько 7 год. 00 хв., ОСОБА_12 , керуючи автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута Ріпкинського району Чернігівської області, у напрямку з м. Славутич Київської області в сторону с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області, на ділянці дороги між електричними стовпами №18/75 та № 19/75 зі швидкістю 108,51 км. на год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась та не слідкував за її змінами, перевищив максимально дозволену швидкість руху, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги де скоїв зіткнення з придорожнім деревом, в результаті чого пасажири автомобіля:
- ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді: внутрішньочерепної травми, саден, синців, забійно-рваних ран обличчя та волосистої частини голови, крововиливів в шкірно-м`язевий лоскут голови, переломів правої лобної, скроневої, лівої скроневої, решітчастої, крилоподібної кісток, епідуральних та судуральних крововиливів (операція РТЧ видалення субдуральної гідроми, епідуральної гематоми 26.08.2014 р.), масивних субарахноїдальних крововиливів забою головного мозку в правій лобній долі з утворенням внутримозкової гематоми від яких помер і вони знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті останнього;
- ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді: закритих компресійних переломів тіл 6-го та 7-го грудних хребців, локальної травматичної компресії дорзальнокаудальної замикаючої пластинки 5-го грудного хребця, закритої травми черевної порожнини з розривом верхнього полюса селезінки та підочеревинною гематомою; легкі тілесні ушкодження, що спричини короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.
Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме в тому, що він після даної дорожньо-транспортної пригоди, 26.08.2014 року, близько 7 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкоголь сп`яніння, на ділянці дороги між електричними стовпами №18/75 та № 19/75 автодороги між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута Ріпкинського району Чернігівської області, в порушення п.п. 1.5, 2.10 Правил дорожнього руху України усвідомлюючи, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду, де є потерпілі, поставив останніх у небезпечний для життя стан, які внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди з його вини тілесних ушкоджень були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість надати ОСОБА_13 та ОСОБА_8 своєчасну медичну допомогу або доправити потерпілих до найближчої медичної установи, не надавши допомоги умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди завідомо залишивши останніх в небезпеці.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 показав, що він в день з 25 серпня 2014 року на 26 серпня 2014 року з друзями відпочивали на території Московського кварталу до них підійшов ОСОБА_15 . Вони вирішили поїхати на річку, в автомобілі крім нього був ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , по дорозі забрали ОСОБА_19 та заїхали в магазин АТБ. Він і ОСОБА_17 залишився в автомобілі, а інші пішли в магазин. Коли доїхали до зупинки на виїзді з м. Славутича, зупинилися та дістали те, що купили в АТБ, був і коньяк, дві чарки якого він теж випив. Вирішували, що робити далі, ОСОБА_17 запропонував поїхати в с. Губичі, а ОСОБА_16 сказав, що в нього там дача. Хтось запропонував сісти за кермо, проте всі вживали алкогольні напої. Він сидів за кермом, поряд з ним ОСОБА_17 , ОСОБА_18 за водієм, справа ОСОБА_16 , в нього на руках сиділа ОСОБА_20 , ОСОБА_21 сидів між ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . Вже було видно, фари не були вімкнені, швидкість була близько 80-90 км/год., оскільки швидше не було змоги їхати. Дорога була погана, він неодноразово потрапляв в ями, об`їжджав їх. Автомобіль після попадання в яму, занесло та перевернуло. Він виліз з автомобіля, ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_21 теж вийшли самостійно. Він дістав інструменти, разом з ОСОБА_17 або з ОСОБА_21 , точно не пам`ятає з ким, дістали ОСОБА_16 , а ОСОБА_20 не змогли дістати. Хтось із пасажирів викликав швидку. Він через ліс пішов в сусіднє село за допомогою, ходив по дворах, хотів знайти людей, які б йому допомогли. Взяв телефон подзвонив матері, вона викликала таксі. Коли на таксі під`їхали до автомобіля, його друзів вже не було. На таксі поїхали до ОСОБА_22 , там його зустріли працівники міліції. Останні відвезли його в лікарню, взяли кров і відібрали пояснення. Просив винести справедливе рішення відносно нього, врахувавши, що він допомагав потерпілим матеріально за лікування. Визнав цивільний позов в частині матеріальної шкоди в розмірі 4676 грн., а в частині моральної шкоди, не заперечуючи проти стягнення з нього, наголосив, що у нього не має суми в 609 000 грн..

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується наступним.
Допитана в судовому засідання потерпіла - цивільний позивач ОСОБА_24 показала, що не була свідком аварії. При призначенні ОСОБА_10 міри покарання, просила останньому призначити позбавлення волі в максимальному розмірі. Підтримала заявлений цивільний позов в частині матеріальної шкоди в сумі 4 676 грн. 75 коп. та моральної шкоди в сумі 609 000 грн.. Від витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн. відмовилась, через їх оплату ОСОБА_10 , а від витрат на встановлення пам`ятнику відмовилась, через те, що його оплатив батько ОСОБА_13 ..
Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_8 показала, що 26 серпня 2014 року прокинулась близько 5 год. ранку. До неї приїхали друзі на автомобілі Шевроле, та забрали її, ОСОБА_25 був за кермом. Вони поїхали кататися по місту, потім виїхали за місто, поїхали в сторону Червоної Гути. Зупинилися, спілкувалися, вживали алкоголь, поїхали знову в місто. Товстий теж вживав алкогольні напої, була серед них розмова, щоб за кермо сіла інша особа. Потім хтось запропонував поїхати в с. Губичі. Їх в автомобілі було шість осіб, вона сиділа на руках у ОСОБА_26 , сиділи на задньому сидінні справа. Їхали досить швидко, потім відчула, що ліве колесо потрапило в яму, автомобіль понесло вправо. Вона втратила свідомість, прийшла до тями коли діставали з автомобіля, потім знову втратила свідомість, прийшла до тями вже в лікарні.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що 26 серпня 2014 року з компанією каталися на автомобілі Товстого. ОСОБА_28 запропонував поїхати на річку, вирішили поїхати в ОСОБА_29 . Він їхав спереду. ОСОБА_28 їхав зі швидкістю близько 100 км/год., їхав по правій стороні. По дорозі сталася аварія. Перед ямою ОСОБА_28 різко повернув, в яму колесо не потрапило, він різко її об`їхав, автомобіль вдарився об дерево.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що вечері випивав, в автомобілі сидів ззаду за водієм, спав. Прокинувся коли автомобіль трусонуло, колесо потрапило в яму, потім автомобіль вирівнявся, був хлопок, автомобіль почало заносити, водій намагався гальмувати, потім його вдарило об дерево.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показав, що до нього приходив слідчий, десь у листопаді-грудні 2014 року, з проханням накачати колесо та опустити у воду, щоб з`ясувати чи пропускає воно повітря. Була присутня особа з фотоапаратом, яка фіксувала його дії. Колесо принесли спущене з покришкою. На диску були пошкодження, покришка без дефектів. Пошкодження було з правої сторони. Такі пошкодження які він побачив виникають в тому числі при попаданні колеса в яму. Земля потрапила до колеса під час заносу автомобіля.
Свідок зазначений в Реєстрі матеріалів досудового розслідування: ОСОБА_32 в судовому засіданні не допитувався.
Крім показань свідків, вина ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується наступним.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2014 р. зафіксоване місце кримінального правопорушення дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться на автодорозі між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута Ріпкинського району Чернігівської області, яка має 1 смугу в напрямку огляду шириною 2,25 м., вказане кінцеве положення автомобіля «Chevrilet-Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , розвернутий та пошкоджений, зафіксовані дерева з якими контактував автомобіль, а в схемі до нього зафіксоване положення частин автомобіля, зафіксовані сліди шин.
В протоколі огляду місця події від 10.12.2014 р. зафіксовано пошкодження асфальтового покриття на заокругленій автодорозі між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута Ріпкинського району Чернігівської області, яка знаходиться на відстані 13,8 метрів від електроопори 19/75, глибина даної ями становить 38 мм., ширина 80 мм., довжина 60 мм..
Згідно протоколу огляду від 24.12.2014 р., проведено огляд переднього лівого колеса вказаного вище автомобіля, під час якого встановлено стан колісного диску, який має деформацію та відсутність фарбового покриття у місці де відбувається відтік повітря, шини, яка перебуває без внутрішнього тиску.
Згідно протоколу огляду місця події від 24.02.2015 р. вбачається, що перше пошкодження проїзної частини, а саме на яке відбувся наїзд автомобіля Шевролет, після чого водій цього автомобіля втратив керованість над ним має глибину 3,8 мм., в ньому також зафіксовані наявні на даній ділянці дороги пошкодження асфальту, з зазначенням їх глибини, довжини, ширини.
З протоколу огляду місця події від 21.05.2015 р. вбачається, що на підставі схеми до протоколу огляду місця ДТП від 26.08.2014 р. було вимірено відстань від початку слідів юзу до ями, в яку потрапило колесо під час ДТП 26.08.2014 р., а саме вибоїна на відстані 13,8 м. від електроопори 19/75 та 1 м. правого краю проїжджої частини.
На думку суду, постанова старшого слідчого прокуратури Чернігівської області ОСОБА_33 від 25 червня 2015 р. про закриття кримінального провадження № 0000019 від 21.05.2015 р. у зв`язку з відсутністю у діях слідчого СВ Ріпкинського РВУ МВС України в Чернігівській області ОСОБА_34 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України не свідчить про недопустимість вказаних вище протоколів.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.12.2015 р. місце ДТП розташоване на автодорозі між с.Мекшунівка та с.Червона Гута та між електричними стовпами 18/75 та 19/75.
Згідно результатів проведення тесту на алкоголь «ДРАГЕР», станом на 13 год. 33 хв. 26 серпня 2014 р. вміст алкоголю в крові ОСОБА_10 складав 0,69 ‰. Також перебування ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2014 р.. Висновком експерта № 1851 щодо того, що при судово-токсикологічній експертизі крові, надісланої від громадянина ОСОБА_10 , виявлений етанол в концентрації 1,1 г/л.
Лікарським свідоцтвом про смерть підтверджується смерть ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті внутрішньочерепна травма з переломом кісток черепа.
Слідчим Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_35 в даному кримінальному провадженню складено протокол огляду місця події від 10.09.2014 р., та на підставі винесеної ним постанови від 10.09.2015 р, експертом КЗ Чернігівське обласне бюро СМЕ» складено висновок експерта № 818 від 10.10.2014 р
Слід зауважити, що слідчий Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_36 не входив до групи слідчих в даному кримінальному провадженню, йому не доручали здійснювати досудове розслідування в даному кримінальному провадженню.
Отже, в сенсі ст. 86 КПК України протокол огляду місця події від 10.09.2015 р. та висновок експерта № 818 від 10.10.2014 р. є недопустимим доказом, так як вони отримані не в порядку, встановленому КПК України уповноваженим слідчим, тому суд на них не може посилатись при ухваленні рішення.
В той же час, на підставі постанови уповноваженого слідчого, КЗ Чернігівське обласне бюро СМЕ» складено висновок комісійної експертизи по факту смерті ОСОБА_13 № 106 від 28.04.2015 р. з якого вбачається, що смерть останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від набряку-набухання головного мозку, який розвинувся внаслідок внутрішньочерепної травми. Під час експертизи трупа виявлені тілесні ушкодження: Внутрішньочерепна травма, садна, синці, забійно-рвані рани обличчя та волосистої частини голови, крововиливи, в шкірно-м`язевий лоскут голови, переломи правої лобної, скроневої, лівої скроневої решітчастої, крилоподібної кісток; епідуральні та судуральні крововиливи (операція РТЧ, видалення субдуральної гідроми, епідуральної гематоми 26.08.2014р.), масивні субарахноїдальні крововиливи, забої головного мозку в правій лобній долі з утворенням внутримозкової гематоми. Наведений комплекс тілесних ушкоджень утворився за життя 26.08.14 р., від дії тупих предметів, в тому числі міг утворитись при травмі в салоні автомобіля, має прямий причинний зв`язок із настанням смерті, та за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Оскільки відповідно до п. 46 рішення від 12 липня 1988 р. «Шенк проти Швейцарії», п. 34 рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», Європейський суд з прав людини вказав, що хоча ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ґарантовано право на справедливий судовий розгляд, але у ній не встановлено правил допустимості доказів, оскільки це насамперед є предметом регулювання національного законодавства, то посилання захисника на практику Європейського Суду з прав людини, в якій використовується доктрина «плоди отруєного дерева» щодо недопустимості інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини є помилковим, тим більше, що це правило закріплене в ч. 1 ст. 87 КПК України.
Виходячи з того, що висновок експерта № 818 від 10.10.2014 р. є недопустимим доказом, в силу ст. 86 КПК України, а не через отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України), те, що згідно ч. 3 ст. 101 КПК України висновок повинен ґрунтуватись на відомостях, які експерт прийняв безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення експертизи, те, що висновок комісійної експертизи по факту смерті ОСОБА_13 № 106 від 28.04.2015 р. складено КЗ Чернігівське обласне бюро СМЕ», на підставі постанови уповноваженого слідчого, саме на нього є посилання в обвинувальному акті, суд вважає вказаний доказ допустимими і він підтверджує отриманні тілесні ушкодження ОСОБА_13 під час вказаної вище ДТП, як складової частини об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
З висновку № 71 від 5 лютого 2015 р. вбачається, що згідно наданої на судову експертизу медичної документації у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритих компресійних переломів тіл 6-го та 7-го грудних хребців, локальної травматичної компресії дорзальнокаудальної замикаючої пластинки 5-го грудного хребця; закритої травми черевної порожнини з розривом верхнього полюса селезінки та підочеревинною гематомою; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, котрі виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі ж і могли утворитися 26.08.14 р.. Закриті компресійні переломи тіл 6-го та 7-го грудних хребців, локальна травматична компресія дорзальнокаудальної замикаючої пластинки 5-го грудного хребця; закрита травма черевної порожнини з розривом верхнього полюса селезінки та підочеревинною гематомою відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку НДЕКЦ УМВС України в Чернігівськівй області від 26.12.2014 р. № 605 вбачається, що на момент експертного огляду рульове управління автомобіля „Шевроле Авео", д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться в частково відмовному стані, через аварійне руйнування корпуса насоса гідропідсилювача, зняття ременя насоса гідропідсилювача з відповідних шківів від дії даних навантажень, тобто під час дорожньо-транспортної події; несправностей в робочій гальмівній системі автомобіля „Шевроле Авео", д.н.з. НОМЕР_2 , які б могли існувати до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та вплинути на її розвиток виявлено не було. У зв`язку з тим, що диск переднього лівого колеса автомобіля „Шевроле Авео", д.н.з. НОМЕР_2 має деформацію зовнішньої закраїни ободу диска, то не виключено, що розгерметизація могла відбутись при потраплянні в „яму" на дорожньому полотні за короткий проміжок часу, перед його зупинкою.
З висновку експерта від 27.04.2015 року № 170 за результатами експертизи обставин та механізму ДТП, проведеної судовим експертом НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_37 вбачається, що:
1) максимально допустима швидкість автомобілю Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_2 на заокругленні дороги даного радіуса дорівнює 1298,02 км/год.;
2) в умовах місця події даної дорожньо - транспортної пригоди, водій автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини, за умови руху з максимально допустимою швидкістю руху на даній ділянці дороги 90 км/год.;
3) в умовах місця події викладених в постанові про призначення даної експертизи, з технічної точки зору водій автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 в ситуації, яка склалась на момент ДТП, повинен був діяти в відповідності до вимог п. 12.1, 12.3, 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України;
4) в умовах місця події викладених в постанові про призначення даної експертизи, у дорожній ситуації, що склалася дії водія автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України;
5) в умовах місця події викладених в постанові, водій автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 , з моменту виявлення вибоїни в умовах події не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований автомобіль з зупинкою до вибоїни, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Враховуючи те, що у відповідності до схеми протоколу огляду місця події від 24.02.2015 р. на всій проїзній частині дороги зображені вибоїни і те, що об`їзд водієм автомобілю Chevrolet Aveo однієї вибони може призвести до наїзду на іншу вибоїну, то безпечний об`їзд вибоїни експертом не розраховувався;
6) в умовах місця події даної дорожньо - транспортної пригоди, шо вказана в постанові про призначення даної експертизи, у дорожній ситуації, то склалася дії водія автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України, і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_38 надав роз`яснення, що: 1298 км/год. - це швидкість з якої починається занос даного автомобілля на вказаній ділянці дороги. При проведенні експертизи враховував потрапляння колеса в яму. Автомобіль не пішов різко вліво. Якщо б не крутив водій рулем, автомобіль б не занесло вправо, пішов в ліво. Ямка на яку вказав водій знаходилась перед закругленням. Водій впливав на орган управління. Не враховував при проведенні експертизи, що сліди юзу закінчувалися на грунтовій дорозі та відстань юзу на грунтовій дорозі. Міг водій уникнути з`їзду на проїжджу частину. Швидкість автомобіля була б більшою, якби враховував відстань юзу на грунтовому покриттю. Яка відстань юзу на дорозі давав дані слідчий.
З висновку експерта від 28.05.2015 року № 258 за результатами експертизи обставин та механізму ДТП, проведеної судовим експертом НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_37 вбачається, що умовах події ДТП:
- водій автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини, за умови руху з максимально допустимою швидкістю руху на даній ділянці дороги 90 км/год.;
- дії водія автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України і знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.
З висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 02 вересня 2015 року № 1969/15-24, проведеної експертом Чернігівського відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_39 вбачається, що:
1) мінімальне значення швидкості руху транспортного засобу на заокруглення проїзної частини в місці скоєння даної ДТП, що викликає його (транспортного засобу) занос становить 117... 125 км/год.;
2) в дорожній обстановці, що склалася водій ОСОБА_10 з метою забезпечення безпеки руху повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.6ґ , 12.1 ПДР, а з моменту виявлення перешкоди у вигляді вибоїни розміром 0,6x0,6м глибиною 3.8мм з розташуванням лівого габариту вибоїни на відстані 1,0м від лівого краю проїзної частини у відповідності до вимог п.12.3 ПДР.;
3) проведеним дослідженням не встановлено невідповідності дій водія автомобіля Chevrolet вимогам п. 12.6 «ґ», 12.1, 12.3 ПДР.;
4) встановити експертним шляхом наявність (відсутність) у водія автомобіля Chevrolet технічної можливості втримати автомобіль в межах проїзної частини після наїзду на перешкоду (пошкодження дорожнього покриття) не здається можливим із-за відсутності відповідної методики таких досліджень. Разом з тим є підстави технічного характеру вважати, що настання заносу з подальшим виїздом на межі проїзної частини і наїздом на придорожні дерева, могло бути результатом наїзду на перешкоду (пошкодження дорожнього покриття);
5) в дорожній обстановці, що склалася при швидкості руху 80... 120 км/год водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості не тільки застосуванням екстреного гальмування або маневру уникнути наїзду на перешкоду (вибоїну проїзної частини поблизу лівого краю проїзної частини) але і привести в дію гальмівну систему рульового керування автомобіля Chevrolet;
6) Встановити експертним шляхом технічну причину виникнення події даної ДТП не надається можливим, оскільки не можливо однозначно встановити причину настання заносу праворуч транспортного засобу під керуванням ОСОБА_10 ;
7) Після в`їзду у вибоїну на дорозі водій автомобіля ОСОБА_10 міг знаходитись в аварійній ситуації (коли його дії не впливали на подальший розвиток дорожньої ситуації). Оцінка дій водія в аварійній дорожній ситуації не регламентується діючими Правилами дорожнього руху і виходить за межі компетенції експерта-автотехніка.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_40 надав роз`яснення, що величина швидкості, при якій настає занос транспортного засобу на заокругленій дорозі, де сталося ДТП - 117-125 км/год. При розрахунку критичної швидкості при якій виникає занос є розрахункова формула, відповідно до якої і був ним проведений розрахунок, який міститься у висновку експерта. 1289 км/год. це не реальна швидкість для автомобіля. В своєму досліджені прийшов до висновку, що визначити швидкість, з якою рухався ОСОБА_10 неможливо, оскільки відсутні достовірні дані про відстань гальмування на асфальтобетонному покритті та на грунтовому, довжина слідів гальмування різниться між собою. В дослідженні 117-125м/год це описка, правильно є км/год. Початковий етап виникнення заносу викладений у розрахунку. Згідно версією водія на правій смузі є вибої та нерівності, їхня величина, глибина зафіксована в протоколі огляду місця події. На лівій частині дороги є вибоїна, яка має свої розмірі. За 28 м. можна було виявити з робочого місця водія дану вибоїну. При швидкості руху 80-120 км/год. у водія не було технічної можливості загальмувати чи уникнути наїзду на яму. При потраплянні колеса в яму відбувається динамічний удар, чи призвело до розгерметизації колеса чи було лише пригальмовування лівого колеса не було встановлено. Саме по собі розгерметизації колеса призводить до різкої зміни руху лівого переднього колеса і призводить до аварійної ситуації. Не виключено, що водій намагався відкоректувати свій рух, різко повернути, тому і виник занос автомобіля, могла бути комбінація: і в`їзд в яму і зміна траєкторії руху. Настання заносу задньої осі завжди є небезпечним і якщо кут заносу більше 20-30 градусів ніякі дії водії не може уникнути подальшого розвитку заносу.
У зв`язку з наявністю протиріч, які мають суттєве значення для вирішення справи, судом було призначено експертам Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України комісійну судову автотехнічну експертизу механізму та обставин дорожньої пригоди, з висновку комісійної судової автотехнічної експертизи механізму та обставин дорожньої пригоди вказаної експертної установи № 2271 від 19.04.2016 р. вбачається, що:
1) максимально допустима швидкість руху автомобіля Шевролет на даній ділянці дороги з урахуванням заокруглення становить не більше Vа = 117 км/год.;
2) в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шевролет ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху України;
3, 4, 5) в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнення ДТП для водія автомобіля Шевролет ОСОБА_10 визначалася виконанням ним вимог п.п. 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Шевролет ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
6) з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання: «Як повинен був діяти водій автомобіля Шевролет-Авео д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 після наїзду на яму з подальшим можливим розгерметизуванням шини колеса та втратою керованості автомобіля, чи можливо оцінити його дії відповідно до загальних Правил дорожнього руху України?», - позбавлено логічного сенсу і експертами не вирішувалося.
7) водій автомобіля Шевролет ОСОБА_10 не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до вибоїни з моменту її виявлення на проїзній частині. Водій автомобіля Шевролет ОСОБА_10 не мав технічної можливості об`їхати вибоїну, яка розташована на проїзцій частині з моменту її виявлення.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_41 дав роз`яснення, що вихідні дані для проведення експертизи бралися з ухвали суду від 12.02.2016 року та з матеріалів кримінального провадження, зокрема схеми дорожньо-транспортної пригоди. Швидкість руху автомобіля Шевролет перед початком заносу автомобіля становила не менше Vа = 109 км/год., яка є мінімальною, тобто швидкість водія ОСОБА_10 могла бути і більшою. При цьому, порушення п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху, при відсутності у вихідних даних наявності на ділянці дороги знаків, є суто юридичним формулюванням. Інші характеристики ями крім глибини не бралися в даному випадку до уваги, оскільки глибина ями не перевищувала 4 см., а становило 3,8 см. та не могло вплинути на керованість автомобіля Шевролет.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_42 роз`яснив, що в Розділі 3 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» гранична глибина окреми осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см., тому вибоїни до 4 см не можуть вплинути на безпечність керування транспортним засобом. Тому яма, яка має розміри 3,8 см. не могла стати результатом ДТП, в яку потрапив ОСОБА_10 ..
Аналізуючи вказану комісійну експертизу та роз`яснення вказаних експертів, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд робить висновок, що оскільки глибина пошкодження на проїзній частині, в яку потрапило колесо автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 менша ніж допустима гранична глибина пошкоджень згідно ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди», то наявність вибоїни глибиною 3,8 см. не могло вплинути на керованість автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_10 повинен був рухатись з допустимою швидкістю на даній ділянці дороги та враховувати дорожню обстановку й застосовувати відповідні прийоми керування, при яких мав можливість безпечно керувати і постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу.
За таких обставин, виходячи з того, що відсутні підстави визнавати вказаний доказ недопустимим, з того, що саме вказаному висновку експерта суд віддає перевагу перед висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 02 вересня 2015 року № 1969/15-24, проведеної експертом Чернігівського відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_39 , суд вважає безпідставною позицію сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_10 вини, з тих підстав, що настання заносу з подальшим виїздом на межі проїзної частини і наїздом на придорожнє дерево є результатом наїзду лівого переднього колеса на описане вище пошкодження дорожнього покриття, який спочатку викликав розворот автомобіля навколо переднього лівого колеса проти ходу стрілки умовного годиннника.
Тим більше, що з висновку № 2271 від 19.04.2016 р. доводиться, що швидкість руху автомобіля Шевролет перед початком заносу автомобіля становила не менше Vа = 109 км/год., що навіть перевищує швидкість, яку інкримінують ОСОБА_10 , згідно обвинувального акту - 108,51 км. на год..
Крім того, в обвинувальному акті не вказувалось про порушення ОСОБА_10 п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.
Крім того, зазначення слідчим ОСОБА_43 20,1 м. відстані між початком вибоїн на проїзній частині дорозі та початком сліду залишеним вказаним автомобілем під час ДТП не впливає на суть кримінального провадження, так як суд кладе в основу вироку висновок № 2271 від 19.04.2016 р., а не висновок № 170 від 27.04.2015 р. для якого збирались дані вихідні дані.
Аналізуючи вказані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_23 наявні порушення: п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України, тобто правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило отримання потерпілою ОСОБА_8 середнього ступеню тілесних ушкоджень та смерть ОСОБА_13 , що такі порушення вказаних правил містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про доведеність винуватості ОСОБА_23 , поза розумним сумнівом, у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило отримання потерпілою ОСОБА_8 середнього ступеню тілесних ушкоджень та смерть ОСОБА_13 ..

Щодо обвинувачення ОСОБА_23 за ч. 1 ст. 135 КК України, то суд враховує таке.
Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після його самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Проте, відповідно до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування у кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, частиною першою статті 135 КК (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин).
В даному випадку ОСОБА_44 інкримінують вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме у завідомому залишенні допомоги особам, які перебувають в небезпечному для життя стані ( ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ), без кваліфікуючих ознак, з обтяжуючою ознакою вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 8 жовтня 2015 р. № 5-132кс15 для визнання кримінального провадження таким, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, застереження у статті 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною першою статті 67 КК обставини, які обтяжують покарання.
Частиною першою статті 478 КПК України встановлено, що потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.
Статтею 26 КПК України встановлено засаду диспозитивності у кримінальному провадженні, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК).
При цьому, частиною 4 статті 26 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.
Проте, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заяв про відкриття кримінального провадження щодо ОСОБА_23 за ч.1 ст.135 КК України органу досудового розслідування чи прокуророві не подавали та не просили притягнути останнього до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.135 КК України.
Згідно рапорту від 12 травня 2015р. про виявлення кримінального правопорушення, слідчий СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_45 , останній вказав, що в діях ОСОБА_23 , крім ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ще вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Відомості про дане правопорушення внесено в ЄРДР, 12.05.2015 р. за № 0000177 саме за рапортом слідчого ОСОБА_34 , але матеріали провадження не містять вказаний витяг з ЄРДР.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (28.11.2014 р. та 26.08.2014 р. відповідно) подавали слідчому заяви про залучення їх в провадження, як потерпілих до внесення відомостей до ЄРДР по ч. 1 ст. 135 КК України.
Враховуючи наведене, слідчий СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_45 у цьому кримінальному провадженні використав свої процесуальні обов`язки щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у спосіб, не передбачений нормами КПК України, оскільки внесення в ЄРДР відомостей про злочин і відкриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за рапортом слідчого не передбачено нормами КПК України.
В подальшому ОСОБА_10 було повідомлено про підозру, в т.ч. по ч. 1 ст. 135 КК України та відносно нього складений обвинувальний акт по ч. 1 ст. 135 КК України, який направлений до суду.
Переконливих аргументів для спростування встановлених судом обставин істотного порушення норм КПК України при відкритті кримінального провадження і висуненні ОСОБА_44 обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України, прокурором в ході судового розгляду не наведено.
В силу ч.3 ст.62 Конституції України та положень ч.ч.3, 4 ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до приписів ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений; 3) у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 ст.284 КПК України.
Пунктами 1 та 2 ч.1 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Частиною сьомою ст.284 КПК України встановлено, що якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_44 за ч. 1 ст. 135 КК України висунуто слідчим та прокурором з істотним порушенням норм КПК України та приходить до переконання про ухвалення щодо ОСОБА_23 виправдувального вироку за ч. 1 ст. 135 КК України, з підстави встановлення відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, відповідно до п.1 ч.1 ст. 284, ч. 7 ст. 284, ч.1 ст. 373 КПК України, визнавши ОСОБА_23 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.
Вирішуючи питання про визначення виду та розміру покарання, що може бути призначене обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення по якому останній засуджується, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих та їх представника щодо міри покарання, а також відомості про особу обвинуваченого.

Безумовною обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_23 , суд вважає часткове добровільне відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_23 відсутні, оскільки у відповідності до частини 4 ст. 67 КК України, будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, не може ще раз враховуватися судом при призначенні покарання як така, що його обтяжує, а в даному випадку вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є ознакою злочину, тому не може бути ще обставиною, що обтяжує покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_14 не одружений; працює; позитивно характеризується за місцем проживання та роботи; є таким, що не має судимостей; протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності;
Враховуючи встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, дані на особу обвинуваченого, те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, чи іншим транспортним засобом підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, те, що ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, зважаючи на позицію потерпілої ОСОБА_46 та її представника ОСОБА_47 , які просили призначити ОСОБА_44 покарання у виді 8 років позбавлення волі, позицію потерпілої ОСОБА_48 та її представника ОСОБА_49 , які просили волі ОСОБА_23 не позбавляти, суд, дотримуючись справедливого балансу між наслідками вчиненого кримінального правопорушення у вигляді загибелі ОСОБА_13 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_50 з одного боку та особою винною у його вчиненні, з іншого боку, з метою попередження вчинення ОСОБА_51 нових кримінальних правопорушень, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_23 неможливе без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_44 покарання необхідно визначити у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання.

При цьому, строк покарання ОСОБА_44 слід рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_23 не обирався, прокурор в судовому засіданні не просив обрати останньому запобіжний захід, тому підстави для його обрання відсутні.

Розв`язуючи позовні вимоги ОСОБА_46 до ОСОБА_23 в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 4 676 грн. 75 коп., то суд враховує, що останній позов в цій частині визнає, а вказана сума підтверджена документально, тому позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі, а з ОСОБА_23 на користь ОСОБА_46 підлягає стягненню вказана сума майнової шкоди.

Розв`язуючи позовні вимоги ОСОБА_46 до ОСОБА_23 в частині відшкодування 609 000 грн. моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_46 , характер немайнових втрат, у вигляді смерті сина, що є невідворотними наслідками, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої ОСОБА_46 , час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи матеріальний стан ОСОБА_23 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та положень ст. 23, п. 1 ч. 2 ст. 1167, ст. 1168, ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнивши частково позов в цій частині, стягнути з ОСОБА_23 на користь ОСОБА_46 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
При цьому, посилання потерпілої в позові на Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975, при визначенні моральної шкоди, є помилковим, так як питання визначення розміру моральної шкоди унормовано вказаними вище нормами ЦК України, а даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

На підставі ст. 124 КПК України, з ОСОБА_23 в дохід держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ № 605 від 26.12.2014 р. в сумі 737 грн. 10 коп., судової експертизи обставин і механізму ДТП від 27.04.2015 р. в сумі 859 грн. 32 коп., судової експертизи обставин і механізму ДТП від 28.05.2015 р. в сумі 736 грн. 56 коп., комісійної судової автотехнічної експертизи механізму та обставин дорожньої пригоди вказаної експертної установи № 2271 від 19.04.2016 р. в сумі 2752 грн. 50 коп..

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, та виправдати його у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Строк покарання ОСОБА_52 рахувати з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов ОСОБА_53 до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_53 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та майнову шкоду в сумі 4 676 грн. 75 коп..
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, паспорт серії НОМЕР_1 ) в дохід держави витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ № 605 від 26.12.2014 р. в сумі 737 грн. 10 коп., судової експертизи обставин і механізму ДТП від 27.04.2015 р. в сумі 859 грн. 32 коп., судової експертизи обставин і механізму ДТП від 28.05.2015 р. в сумі 736 грн. 56 коп., комісійної судової автотехнічної експертизи механізму та обставин дорожньої пригоди вказаної експертної установи № 2271 від 19.04.2016 р. в сумі 2752 грн. 50 коп..
Речовий доказ автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_52 , як фактичному володільцю (а.к.п. 177, 179, том 1).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим та їх представникам.

Суддя ОСОБА_1