АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2423/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/116/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Добриводи Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого водієм ФОП ОСОБА_10 , одруженого, на утриманні 3 малолітніх дітей, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 00 год. 00 хв. 10 вересня 2016 року.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовлено.

Як слідує з оскаржуваної ухвали заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000814, внесеного до ЄРДР від 04 березня 2016 року, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , якому 17 липня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, яке мало місце за наступних, встановлених органом досудового розслідування, обставин.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , згідно повідомленої йому підозри, підозрюється у тому, що 03 березня 2016 року о 22 год. 55 хв. він, як водій , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.9 (а) керував технічносправним автомобілем MERSEDES-Bens Sprinter 412 D, р.н. НОМЕР_1 , і рухався з одним пасажиром в салоні та вантажем вагою біля 700 кг вулицею Замковою м.Тернополя від облждержадміністрації в напрямку вулиці Руської, де під час руху всуперч вимог п.2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. У цей же час, на вул. Замковій м.Тернополя, перед нерегульованим пішохідним переходом, що розташований навпроти банку Діамант, з метою пропустити пішохода зупинилась автомобілем OPEL Vivaro, р.н. НОМЕР_2 водій ОСОБА_11 , тому пішохід ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), громадянка Республіки Польща, переконавшись, що водій автомобіля OPEL Vivaro виявила її та зупинилась перед переходом, надаючи дорогу, розпочала пересікати проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході та дійшла до середини смуги руху по вул. Руській.
Унаслідок проявленої водієм ОСОБА_8 неуважності під час керування транспортним засобом та порушенням ним вимог п.п.12.1., 12.3. та 13.1. ПДР України, які зобов`язують водія обирати безпечну швидкість руху, дотримуватись безпечної дистанції та своєчасно реагувати на перешкоду для руху, автомобіль MERSEDES-Bens, р.н. НОМЕР_1 під його керуванням в`їхав в задню частину автомобіля OPEL Vivaro, р.н. НОМЕР_2 , який стояв нерухомо перед пішохідним переходом, унаслідок чогг обидва транспортні засоби перемістились вперед, в`їхали на нерегульований пішохідний перехід на якому був вчинений наїзд передньою частиною автомобіля OPEL Vivaro на пішохода ОСОБА_14 з наступним переїздом через її тіло колесом транспортного засобу.
Унаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_15 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудей з чисельними двобічними переломами ребер та порушенням цілісності крупної магістральної судини аорти, що призвело до масивної внутрішньо-грудної кровотечі та різкого обезкровлювання організму від яких 04.03.2016 року о 00 год. 05 хв. Вона померла в ВАІТ КЗ ТОР Тернопільська університетська лікарня.
Після ДТП, ОСОБА_8 , як водій причетний до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці пригоди, не надав першу допомогу потерпілій і не викликав карету швидкої допомоги та працівників поліції, а в порушення вимог п.2.10. (а, б, в, г, д) ПДР України з місця скоєння злочину втік.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п.2.3. (б, д); 2.9. (а); 2.10. (а, б, в, г, д); 12.1.; 12.3. та 13.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_16 .
Задовольняючи клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, після вчинення злочину втік з місця пригоди, не надавши допомоги потерпілій, а також може впливати на свідків, адреси яких йому відомі та прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною, винесеною без врахування усіх обставин справи.
Свої доводи мотивує тим, що протокол огляду місця події підтверджує лише подію злочину і жодним чином не вказує на ОСОБА_8 як на особу, що його вчинила. Також не можуть бути доказом вини ОСОБА_8 у вчинені ним ДТП висновок медичного огляду на стан сп`яніння та висновки комплексної комп`ютерно-технічної та судової трасологічної експертизи.
Свідок ОСОБА_11 теж підтверджує подію злочину, але не може впізнати особу, що керувала транспортним засобом.
Свідок ОСОБА_17 зазначає, що ОСОБА_8 був пасажиром автомобіля MERSEDES-Bens, а водієм був ОСОБА_18 , на якого він вказав під час впізнання, що підтверджується також протоколом допиту ОСОБА_17 від 04.03.2016 року, копія якого долучена до клопотання.
Апелянт зазначає, що показання свідка ОСОБА_18 слід оцінювати критично, оскільки він виступав підозрюваним у даній справі, але в подальшому провадження щодо нього було закрите, тому вказана особа є упередженою та зацікавленою у тому, щоб ОСОБА_8 визнали винним у вчиненні даного злочину. При цьому ОСОБА_8 вказує на ОСОБА_18 як на особу, що керувала вищезазначеним автомобілем на момент ДТП.
Слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох малолітніх дітей є їх єдиним годувальником, його молодий вік, має постійне місце проживання та роботи.
З моменту вчинення злочину ОСОБА_8 жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню, не переховувався від органів досудового розслідування, не впливав на свідків і, відповідно, ризиків того, що він може це зробити в майбутньому немає, а вплив на потерпілих взагалі неможливий, оскільки вони є громадянами іншої держави.
Місце ДТП ОСОБА_8 покинув, бо не був його учасником, тобто не керував жодним із автомобілів, а допомогу не надав потерпілій, тому, що її здійснювали невідомі йому особи, які в подальшому викликали карату швидкої допомоги.
Також апелянт вказує про те, що обрання запобіжного заходу відбулось після закінчення строку досудового слідства, встановленого ст.219 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просить скасувати вказану ухвалу, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених , ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 при обтяжуючих обставинах, тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що свідчить про існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.286 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_8 , карається позбавленням волі на строк до восьми років, що в силу вимог ст. 12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.
Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив тяжкий злочин, що потягнув смерть людини, з місця скоєння якого втік, не надавши жодної допомоги потерпілій, уникаючи таким чином відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, документований паспортом для виїзду закордон, знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженню, що свідчить про те, що перебуваючи на волі перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження захисника про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та постійне місце його проживання - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що підозра ОСОБА_8 пред`явлена після закінчення строків досудового розслідування, оскільки такі, відповідно до вимог ст. 219 КПК України, обчислюються з моменту повідомлення особі про підозру.

Отже, відповідно до вимог вищевказаної статті КПК України, закон пов`язує обчислення строків досудового розслідування з моменту повідомлення про підозру конкретній особі та не передбачає складання таких строків у випадку повідомлення про підозру різним особам. Тому такі твердження захисника є надуманими та нічим не передбаченими.

В даному випадку ОСОБА_8 було повідомлено про підозру 17 липня 2016 року, тобто в межах строків досудового розслідування.

Таким чином, порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Судді:

________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2