Справа № 480/1472/16-к
Провадження №1-кп/480/144/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої -судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 29.01.2016 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, із повною вищою освітою, не судимого, неодруженого, призваного до лав ЗС України 13 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу у зв`язку з мобілізацією на посаді командира 3-го відділення командира бойової машини 1-го взводу 2-ої роти 3-го механізованого батальйону військової частини пп НОМЕР_1 у військовому званні солдат, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді командира 3-го відділення командира бойової машини 1-го взводу 2-ої роти 3-го механізованого батальйону військової частини пп НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , будучи особою, яка керує бойовою машиною НОМЕР_2 військової частини пп НОМЕР_1 , діючи із прямим умислом по відношенню до порушення правил водіння, передбачених ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 14, 16 Закону України Про дорожній рух, п.п. 1.3, 2.3 а, 2.1, 2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, ст.ст. 23, 31, 241, 242, 243, 245, 274, 276, 278 Настанови з автомобільної служби, затвердженої наказом Міністра оборони СРСР від 01.09.1997 року №225, яка дїї і на цей час, Наказу Міністра оборони України від 10.01.95р. №10 про порядок використання автомобільної техніки у Збройних Силах України, та із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 28 січня 2016 року приблизно о 18 год. 30 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння ступеню 0,61 промілі на станції ІНФОРМАЦІЯ_3 Миколаївського району Миколаївської області , вчинив порушення вищезазначених правил водіння бойовою машиною, яке виразилося в тому, що ОСОБА_5 усунув від керування бойовою машиною БМП №323 механіка-водія, після чого діючи умисно по відношенню до порушення правил безаварійної експлуатації бойової машини, умисно здійснив зіткнення передньою частиною НОМЕР_2 в задню частину БМП №327, що призвело до стиснення солдата ОСОБА_6 між БМП №327 та БМП №321 та спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді суабрахноїдальних крововиливів в області голови, в області тулуба та кінцівок численних саден та синців, переважно по передній та задній поверхні грудної клітини та верхніх кінцівок; переломи кісток правої верхньої кінцівки; численні переломи ребер по декількох анатомічним лініям; відрив трахеї та стравоходу на рівні 7-го грудного хребця; відрив серця з розтрощенням його м`яза; частковий відрив легені з розривом тканини в місцях переломів; перелом хребта з розривом зв`язок, речовини спинного мозку між 7-8-м хребцями, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним злочину, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил водіння бойової машини, що спричинило загибель потерпілого, доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.415 КК України кваліфіковано вірно.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 . Кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.415 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
При обранні покарання обвинуваченому, суд суворо дотримується принципів законності, справидливості, обгрунтованості, та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його відношення до скоєного злочину, брав участь у бойових діях в Донецькій та Луганській областях, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, прохання потерпілого, якій просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, щиро кається у скоєному.
Заявлений Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, який був визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні.
Початок строку відбування покарання відраховувати з часу прибуття засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарного батальйону.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1
15.06.2016