Ухвала
іменем україни

13 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003512, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 25 лютого 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням певних обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2016 року вирок місцевого судущодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та застосування ст. 75 КК України. Вважає, що покарання призначене засудженому апеляційним судом не відповідає тяжкості вчинених засудженим злочинів та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що апеляційний суд при винесенні свого рішення не врахував дані про особу ОСОБА_6 та пом`якшуючі його вину обставини.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 25 листопада 2013 року приблизно о 15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився на зупинці громадського транспорту в районі будинку 82 по вул. В. Садовій у м. Краматорську. На лавці, зазначеної зупинки він побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_8 . Підійшовши до потерпілого, ОСОБА_6 штовхнув його рукою в обличчя, спричинивши йому фізичний біль, відкрито, шляхом ривку, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, заволодів сумкою потерпілого з речами на загальну суму 278, 60 грн. в якій також знаходились банківські карти «Альфа Банк», «Сбербанк России», «ПриватБанк» та «Ренесанс кредит».

Скориставшись цим, ОСОБА_6 в той же день, в період приблизно з 15-45 годин до 16-27 годин на території м. Краматорськ діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав грошові кошти з вище зазначених банківських карт, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який не підтримав касаційну скаргу захисника та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, за які його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисником не оскаржується.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про порушення щодо ОСОБА_6 загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, а саме, ст. 75 КК України та невідповідністю призначеного засудженому судом першої інстанції покарання внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м`якості, так і суворості.

Так, апеляційний суд правильно зазначив про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, щодо призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції із застосуванням ст. 75 КК України покарання, то апеляційний суд визнав його м`яким, таким, що не відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених засудженимзлочинів, та задовольнив апеляцію прокурора в цій частині.
Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом було взято до уваги, суспільну небезпеку та конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_6 вчинив злочини в стані алкогольного сп`яніння.

Призначене ОСОБА_6 апеляційним судом покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає захисник у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається обставин для пом`якшення покарання.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3