Справа № 307/860/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , виправданого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/553/16 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської місцевої прокуратури на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.08. 2016.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, не працюючий, з повною загальною середньою освітою, що має на утриманні малолітню дитину, уважається в порядку ст.89 КК України не судимий, визнаний не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України і виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції виправдав ОСОБА_6 у тому, що 08.12. 2013, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_9 разом з іншою особою, відносно якої судом матеріали виділено в окреме провадження з оголошенням його в розшук, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , що належить приватному підприємцю ОСОБА_10 , де, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувався особливою зухвалістю, безпричинно, з хуліганських спонукань, спочатку пристали до відвідувачів вищевказаного бару, а потім і до власника ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_11 , ображали їх нецензурними словами, на зауваження ОСОБА_11 не реагували. У процесі хуліганських дій ОСОБА_6 та інша особа, щодо якої судом матеріали виділені в окреме провадження з оголошенням його в розшук, умисно стукали кулаками по бар - стійці, внаслідок чого на підлогу впали та розбилися один скляний бокал для пива, місткістю 0,5 л. вартістю 12 грн., два скляні бокали для пива, місткістю 0,33 л. вартістю 7 грн. за один на загальну суму 14 грн., п`ять стаканів для соку, місткістю 0,2 л. вартістю 5 грн. за один на загальну суму 23 грн., шість скляних стаканів для горілки, місткістю 0,05 л. вартістю 2,50 грн. за один на загальну суму 15 грн.. Після того як власник бару ОСОБА_10 засклив шибки, у бар знову зайшли ОСОБА_6 та інша особа, щодо якої матеріали судом виділено в окреме провадження з оголошенням її в розшук, які намагалися кулаками вдарити ОСОБА_10 , однак останній від ударів ухилився. Після того як ОСОБА_11 замкнула вхідні двері барку, конфлікт, який тривав майже годину, припинився.

-2-

Внаслідок хуліганських дій які вчинили ОСОБА_6 та інша особа, матеріали щодо якої судом виділені в окреме провадження з оголошенням її в розшук, було припинено роботу бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а його власнику ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 84,50 грн.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Цим же вироком:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , не одружений, не працюючий, з повною загальною середньою освітою, не судимий,засуджений:
- за ч. 1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 грн..

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 429,66 грн..

Речовий доказ: ноутбук марки «Toshiba», який переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_14 , повернуто останньому як власнику.

Згідно вироку, ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст.186 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_13 25.06.2015, близько 18 год. 30 хв., знаходячись неподалік ресторану «Гранд», що розташований в с. Колодно по вул. Леніна, 133 Тячівського району, всупереч вимогам ОСОБА_14 , який знаходився неподалік, усвідомлюючи протиправність та відкритість своїх дій, умисно, відкрито викрав з автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 , бувший у використанні ноутбук марки «Toshiba» вартістю згідно висновку експерта № 23/370 від 10.09. 2015 2900 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вирок щодо ОСОБА_13 ніким з учасників не оспорюється.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст.296 КК України скасувати, як незаконний, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.Уважає, що, виправдовуючи ОСОБА_6 , суд не дотримався вимог ст. ст. 370, 374 КПК України. Суд належним чином не мотивував з яких причин відкинув докази обвинувачення, а саме показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які були безпосередніми очевидцями події. Крім того, відхиляючи показання потерпілого та свідка, які повністю узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, суд зазначив, що такі суперечать іншим доказам, однак не вказав при цьому яким саме, і що показання потерпілого та свідка спростовуються показаннями обвинуваченого про непричетність до вчинення кримінального правопорушення, які були покладені в основу виправдувального вироку. Також, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема, показання свідка ОСОБА_11 ,

-3-

яка знаходилася на місці вчинення злочину, а також не допитав громадян ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яким також інкримінується вчинення разом із ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із чим суд передчасно прийшов до висновку про невинуватість ОСОБА_6 .. Просить виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 - скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки. У ході апеляційного розгляду просить допитати обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , а також дослідити протокол-заяви про злочин (т. 1 а. к. п. 4), протокол огляду місця події (т.1 а.к. п. 78-82), характеризуючі особу обвинуваченого дані (т. 1 а.к.п. 51-60).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, пояснення виправданого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та законність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Ураховуючи те, що вирок суду першої інстанції в частині визнання винним та призначення покарання ОСОБА_13 за ч.1 ст.186 КК України, учасниками кримінального провадження не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст.404 КПК України не перевіряється, і визнається таким, що ґрунтується на наведених у ньому доказах, а діяння обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст.186 КК України кваліфіковані правильно.
Судове рішення це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності.

-4-
Відповідно до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.; а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, тобто, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За змістом цієї статті виправдувальний вирок ухвалюється також у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, тобто факт вчинення обвинуваченим певного діяння встановлено, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення, інкримінованого цій особі.
За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви із приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Згідно з п.1 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Виходячи з цих вимог кримінального процесуального закону в мотивувальній частині виправдувального вироку викладаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі й визнане судом недоведеним; аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду; вмотивований висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення; підстави для виправдання обвинуваченого (недоведеність вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується особа; недоведеність вчинення правопорушення обвинуваченим; недоведеність складу кримінального правопорушення в діянні обвинуваченого; відсутність події кримінального правопорушення; відсутність у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення (ч.1 ст.373 КПК); мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд тощо.
Апеляційний суд уважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при постановленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.296 КК України дотримані не були, внаслідок чого судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження внаслідок чого постановлено судове рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим.
Так, обгрунтовуючи свій висновок про відсутність у діяннях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, суд першої інстанції послався у вироку на те, що таке обвинувачення матеріалами кримінального провадження в судовому засіданні достовірно не стверджене.

-5-
Як убачається з вироку, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_6 за обвинуваченням, передбаченим ч.2 ст.296 КК України вказав, що в судовому засіданні було досліджено у повному обсязі запропоновані стороною обвинувачення та іншими учасниками процесу докази.
Однак, у вироку суд першої інстанції не вказав чому саме взяв до уваги одні докази, і відхилив інші, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які стверджували про вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій, а лише обмежився формальним судженням про те, що показання потерпілого та свідка не підтверджують вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.296 КК України, оскільки останні є дружиною та чоловіком і зацікавлені в притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Відтак суд першої інстанції не вказав на підставі яких доказів прийшов до висновку про зацікавленість потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 у притягненні обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. При цьому, суд першої інстанції не з`ясовував у потерпілого та свідка чи були в них підстави для обмови ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Отже, у порушення вимог п. п. 2, 3 ч.1 ст.411 КПК України суд першої інстанції у вироку не вмотивував свої висновки про прийняття одних і відхилення інших доказів, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зокрема, суд не взяв до уваги та не дав оцінку показанням потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколу огляду місця події від 07.02.2014, протоколу - заяви про злочин ( т.1 а.к.п. 4, 78-82) доказам, у яких містяться відомості про діяння, які підпадають під ознаки ч.2 ст.296 КК України.

Крім того, згідно ч.ч.1, 2 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.
Суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

-6-
Як убачається з журналу судового засідання від 10.08.2016 та технічного носія фіксації процесуальних дій, суд першої інстанції, прийнявши в порушення вимог ст. ст. 337, 338 КПК України змінений обвинувальний акт не з`ясував усіх обставини кримінального провадження та не перевірив їх у зв`язку зі зміною обвинувального акту, не дослідив жодного доказу в підтвердження вказаних обставин, і постановив ухвалу, якою закінчив з`ясування обставин кримінального провадження та оголосив судові дебати, чим самим суттєво обмежив право обвинуваченого та потерпілого на захист.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ст.412 КПК України порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення вважаються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі та прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів, уважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів потерпілого, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого судового рішення, а тому вирок у частині виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст.296 КК України підлягає до скасування.
Оскільки оскаржуваний вирок у частині виправдання ОСОБА_6 є незаконним, і перешкоджає розгляду кримінального провадження вповноваженим судом у повному обсязі, він підлягає до скасування, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 направленню до суду першої інстанції для розгляду, і прийняття рішення з дотриманням вимог ст.ст.318-380 КПК України. Із цих підстав доводи апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.
Також, у зв`язку з тим, що зміна обвинувального акта під час судового розгляду відбулася з порушенням вимог ст.ст.337, 338 КПК України, апеляційний суд уважає за необхідне, скасовуючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 призначити новий розгляд зі стадії підготовчого провадження.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на це правило вирішувати всі інші питання, зазначені в апеляційній скарзі, як такі що стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, оцінки доказів, переваги одних доказів над іншими, апеляційний суд не вправі.
-7-
При новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409-413, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури -задовольнити частково.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.08.2016в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України - скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: