Єдиний унікальний номер 219/5402/16-к
Номер провадження 11-сс/775/243/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановила:

Прокурор військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_6 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України. В клопотанні зазначив, що вилучене у ОСОБА_5 в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року майно є засобом доказування злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а 1 червня 2016 року вказані речі та грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

08 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області вказане клопотання про арешт майна задоволено повністю і приналежне ОСОБА_5 майно у вигляді: купюри номіналом 200, 100, та 50 гривень загальною сумою 1600 гривень, мобільний телефон ОСОБА_5 два флеш накопичувача, « Sandisk» в корпусі білого кольору «Apaces», грошові купюри номіналом 50 та 200 гривень загальною сумою 850 гривень, вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин 31 травня по 5 годину 45 хвилин 1 червня, а саме: у кімнаті №412 в який тимчасово мешкають старший прапорщик ОСОБА_5 , старшина ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та прапорщик ОСОБА_14 , арештовані на час кримінального провадження за № 0000185 шляхом встановлення заборони розпоряджатися та користуватися ним.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене у ОСОБА_5 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України. Це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням норм діючого законодавства та Конституції України. Зазначає, що на час накладення арешту на майно він не був підозрюваним, обвинуваченим або третьою особою у кримінальному провадженні.

Будучи повідомленими належним чином про час, день і місце апеляційного розгляду, сторони провадження до апеляційного суду не з`явилися, клопотань про перенос апеляційного розгляду від них до суду не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження убачається, що постановою прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_6 від 01 червня 2016 року вилучене при обшуку у ОСОБА_5 майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України (а.п. 17-19). Вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, оскільки останнім доведена сукупність підстав вважати, що майно, вилучене у ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 протоколом обшуку від 31 травня 2016 року містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_5 на час ухвалення рішення про накладення арешту на його майно будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до норм ч.3 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею при розгляді справи не було допущено порушень вимог КПК України, ухвала є законною і обґрунтованою, а тому ухвала скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: