Єдиний унікальний номер 201/2658/16-к
Номер провадження 1-кп/201/145/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 31 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000389 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 28 листопада 2005 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

- 17 лютого 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців;

- 16 лютого 2007 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 03 грудня 2010 року по відбуттю строку покарання; - 21 березня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 17 квітня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі; - звільненого відповідно до ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. ст. 9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році»; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2016 року, близько 03 годин 10 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні супермаркету «Варус-37», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 11, маючи умисел на таємне повторне викрадення майна, яке належить ТОВ «Омега»: три плитки молочного шоколаду «Мілка» з цільними лісовими горіхами та сир твердий «Маздамер», визначив його об`єктом свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_5 , реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв зі стелажу з солодощами три плитки молочного шоколаду «Мілка» з цільними лісовими горіхами, загальною вартістю 102 гривні 57 копійок без урахування ПДВ, які належать TOB «Омега» і поклав у правий карман своїх штанів. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 направився до молочного відділу, де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв зі стелажу одну упаковку твердого сиру «Маздамер», загальною вартістю 31 гривня 15 копійок без урахування ПДВ, який належить ТОВ «Омега» і поклав його до правого карману своїх штанів.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 , намагаючись залишити місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, загальна вартість якого становить 144 гривні 56 копійок без урахування ПДВ, перетнув лінію касового контролю, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з приміщення магазину був зупинений охоронцем супермаркету «Варус-37».

Таким чином, ОСОБА_5 , скоїв закінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії, ОСОБА_5 , які виразилися у закінченому замаху на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 31 січня 2016 року, близько 03 години, зайшов у приміщення супермаркету «Варус», розташованого по проспекту Героїв у м. Дніпропетровська, де на полицях супермаркету побачив молочний шоколад «Мілка» та сир «Маздамер», які вирішив вкрасти. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав три плитки шоколаду «Мілка» та одну упаковку сиру «Маздамер» у кишеню своїх штанів, після чого пішов до касової зони, яку перетнув, не оплативши товар та намагався вийти із магазину, але на виході був зупинений працівниками охорони. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив закінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що останній раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, має середню освіту, не одружений, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин і проаналізованих даних про особу ОСОБА_5 у їх сукупності, зважаючи, що тяжких наслідків та збитків від вчиненого обвинуваченим злочину не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-DVD диск з відеозаписом з камер відеоспостережень магазину «Варус-37», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 11, від 31 січня 2016 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000389 зберігати при матеріалах зазначеного кримінального провадження;

-три плитки молочного шоколаду «Мілка» з цільними лісовими горіхами та сир твердий «Маздамер», які відповідно до розписки передано на зберігання начальнику охорони супермаркету «Варус-37» ОСОБА_6 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега», як законному володільцю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (двох) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-DVD диск з відеозаписом з камер відеоспостережень магазину «Варус-37», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 11 від, 31 січня 2016 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000389 зберігати при матеріалах зазначеного кримінального провадження;

-три плитки молочного шоколаду «Мілка» з цільними лісовими горіхами та сир твердий «Маздамер», які відповідно до розписки передано на зберігання начальнику охорони супермаркету «Варус-37» ОСОБА_6 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега», як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1