Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 7 червня 2016 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 2 березня 2016 року.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимості не має,

засуджено:
- за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього певних обов`язків.

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимості не має,

засуджено:
- за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 2 березня 2016 року вирок місцевого суду в частині звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням скасовано та постановлено новий вирок, яким
ОСОБА_5
засуджено:

- за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

ОСОБА_6
засуджено:

- за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

В решті вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
У касаційних скаргах, які є однаковими за своїм змістом, суттю та вимогами, засуджені, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просять вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважають, що апеляційним судом не враховано конкретні обставини справи та в повному обсязі дані про їх особи, а тому рішення апеляційного суду в частині скасування звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням є незаконним.

У запереченнях на касаційні скарги засуджених потерпілий ОСОБА_9 просить залишити останні без задоволення, як безпідставні.
За вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у тому, що вони 19 квітня 2015 року, приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись на літньому майданчику бару «Перлина», що розташований за адресою: вул. 1-го Травня, 113, смт. Березнегувате Миколаївської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вступили в конфлікт із відвідувачами бару, в ході якого, ОСОБА_5 наніс потерпілій ОСОБА_10 удар рукою в обличчя.

Надалі, діючи із особливою зухвалістю, діючи в групі осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , почали наносити численні удари ОСОБА_11 в область голови, від чого останній впав на підлогу та продовжили наносити удари ногами погрожуючи фізичною розправою. На зауваження оточуючих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не реагували, супроводжували свої дії нецензурною лайкою на адресу оточуючих відвідувачів та потерпілих.
В результаті таких дій ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження, що належать до категорії середнього ступеня тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 почав шкодити автомобіль ВАЗ, що належить потерпілій ОСОБА_12 , заподіявши матеріальні збитки потерпілій на загальну суму 8427,59грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок апеляційного суду без зміни, захисника ОСОБА_8 , який підтримав касаційній скарги засуджених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК України вирок апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинен відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законним і обґрунтованим, відповідати загальним вимогам до вироків. Суперечливість й невмотивованість висновків суду у вироку, прийняття необґрунтованого рішення є неприпустимим. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 КПК України.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року № 1 № «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» вирок апеляційного суду має відповідати тим же вимогам, що й вирок місцевого суду.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку суду зазначається, крім іншого, рішення про визнання її винуватою у пред`явленому обвинуваченні, а також покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Проте, всупереч вимогам закону, апеляційний суд скасовуючи вирок місцевого суду в частині звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням та постановляючи свій вирок, замість призначення свого покарання постановив вважати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засудженими за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року до покарання, призначеного цим вироком.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами та принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким та не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

За таких обставин, вирок апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим, адже його ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цьому суді, який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.

Інші доводи касаційних скарг підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 колегія суддів

постановила:

Касаційні скарги засуджених задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 2 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2