Справа №: 400/870/16-к
Провадження № 1-кп/400/49/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 рокусмт. Петрове

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1
секретаря- ОСОБА_2
за участі прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

та захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференсзв`язку в залі суду в смт. Петрове кримінальне провадження №0000047 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого: 17.03.2008 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.10.2013 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, п.п.6,7 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення воліз конфіскацією майна;

- за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, при наступних обставинах:

одним із пунктів наказу Міністерства Юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433), засудженими заборонено зберігання і використання психотропних речовин, наркотичних та лікарських засобів, предмети медичного призначення (за винятком протезів, інвалідних візків, окулярів та лікарських засобів, необхідних для підтримання життєдіяльності організму, за наявності відповідного медичного висновку).

У разі вилучення речей (наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, зброя тощо), за зберігання яких передбачена кримінальна відповідальність, вони передаються до органів внутрішніх справ для прийняття рішень в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, частина 7 статті 102 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачає, що зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол.
Так 05 лютого 2016 року о 14 годині 30 хвилин у приміщенні четвертого відділення Петрівської ВК № 49 УДПтС України в Кіровоградській області, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область Петрівський район село Новий Стародуб вулиця Польова, 1, в ході проведення особистого огляду старшим оперуповноваженим Управління ОРР апарату ДПтС України засудженого ОСОБА_4 , у лівій шкарпетці виявлено та вилучено циліндричний паперовий контейнер з подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичну та липку прозору стрічку із залишками подрібненої речовини рослинного походження, зовні схожою на наркотичну.

Відповідно до висновку експерта №163 від 17 лютого 2016 року, надані на дослідження речовини є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом (марихуаною). Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становлять відповідно 3,733 грама та 8,398 грама. Загальна маса канабісу становить 12,131 грама.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

10 листопада 2016 року між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди старший прокурор Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.2 ст.71 КК України призначити покарання шляхом часткового складання вироків, остаточно призначити покарання у виді 15 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 18.10.2013 року, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні просив суд затвердити вказану угоду про визнання винуватості.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений свою вину визнав, угоду про визнання винуватості підтримав і просив суд її затвердити. При цьому обвинувачений пояснив, що укладення угод з його боку є добровільним, він цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені

абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, та питання процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10 листопада 2016 року про визнання винуватості між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 18.10.2013 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 15 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 18.10.2013 року, з 25.02.2013 року по 23.01.2014 року включно, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 460 гривень за проведення експертизи, в дохід держави.

Речові докази: циліндричний паперовий контейнер, липка прозора стрічка та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуана), масою, в перерахунку на висушену речовину, становить 3,733 грама та 8,398 грама, загальна маса канабісу становить 12,131 грама, які передано на зберігання до Кіровоградського міського відділу поліції - знищити.

Копію вироку вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку через Петрівський районний суд Кіровоградської області.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду ОСОБА_6