АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1375/16 Справа № 174/260/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000033 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кутюжани
Флорештського району Республіки Молдова,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представників потерпілих ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погоджуючись з судовим рішенням, порушує питання про скасування ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні № 0000033 щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивує, що суд ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинами кримінального провадження. Вважає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_12 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки об`єктивна сторона кримінальних правопорушень по епізодам заволодіння майном ОСОБА_10 , ОСОБА_13 належним чином не встановлена. Крім того, органом досудового слідства до участі у справі у якості потерпілого фактично залучено неналежну особу відокремлений підрозділ Міненерговугілля України Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» Дніпропетровські магістральні електричні мережі, який не має статусу юридичної особи і не може виступати стороною у кримінальному провадженні, дане порушення перешкоджає призначенню справи до судового розгляду і не може бути усунуто на даній стадії судового розгляду справи, оскільки чинне законодавство не містить процедури заміни сторони, зокрема, потерпілого у кримінальному провадженні. А також, згідно реєстру матеріалів кримінального провадження по справі проведено судово-товарознавчу експертизу, однак в обвинувальному акті не вказано розмір судових витрат за її проведення.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, пояснення представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України; в ухваленні рішення брав участь суддя, який відповідно до ст. 75 КПК України підлягав відводу; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційних скаргах про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Усупереч доводам у скарзі прокурора суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, правильно вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому суд обгрунтовано зазначив, що об`єктивна сторона кримінальних правопорушень належним чином не встановлена.

Так, згідно обвинувального акту за епізодом від 06 березня 2016 року - таємного викрадення майна, належного відокремленому підрозділу Міненерговугілля України Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» Дніпропетровські магістральні електричні мережі даний структурний підрозділ визнано потерпілим.
Відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду.

Проте відповідно до копій довідок АБ № 637983 та АА № АА № 420794 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України відокремлений підрозділ "Дніпропетровські магістральні електричні мережі" Державного підприємства "Національна енергетична компанія «Укренерго» має правовий статус суб`єкта без права юридичної особи, а статус останнього має Державне підприємство "Національна енергетична компанія «Укренерго».
Таким чином, органом досудового розслідування до участі у провадженні у якості потерпілого фактично залучено неналежну особу відокремлений підрозділ Міненерговугілля України Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» Дніпропетровські магістральні електричні мережі, який не має статусу юридичної особи і не може виступати стороною у кримінальному провадженні.
Крім того, по епізодам таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 підлягають уточненню розмір матеріальних збитків, завданих діями обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційї прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи, не встановлено.

Відповідно до вимог статей 331 і 419 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, 11 березня 2016 року на досудовому розслідуванні запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано у вигляді тримання під вартою. 05 травня 2016 року в підготовчому судовому засіданні суд відповідно до ст. 331 КПК України продовжив дію цього запобіжного заходу до 03 липня 2016 року.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , судова колегія враховує наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, що обвинувачений ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, ухилитися від суду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися, судовий розгляд справи не розпочато, тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою слід продовжити до 10 липня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Раніше обраний судом запобіжний захід у виді взяття під варту відносно ОСОБА_6 залишити без зміни і продовжити його до 10 липня 2016 року.

Судді