УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 28.04.2016 року ,
В С Т А Н О В И В :
Скаржник звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просить скасувати постанову начальника відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 28.04.2016 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004601.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що 01.06.2016 року на її адресу поштою надійшла постанова начальника відділення СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_4 від 28.04.2016 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0004601.
В мотивувальній частині даної постанови від 28.04.2016 року зазначено, що по вказаному кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування та перевірка фактів, викладених в її заяві. На даний час в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підтверджуючі документи, окрім свідчень заявника, які б визначали суму матеріальної чи моральної шкоди. Тому начальник відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 вирішив відмовити у визнанні її, ОСОБА_3 , потерпілою у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з діями начальника відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою, та вважає, що слідчий умисно не дотримується вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Не забезпечує повне, усебічне та неупереджене виявлення та з`ясування обставин у кримінальному провадженні, що порушує її права і змушує звернутись з даною скаргою до суду.
У судовому засіданні представник скаржника за довіреністю ОСОБА_5 , викладені у скарзі вимоги підтримав, наполягав на тому, що винесена начальником відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 постанова від 28.04.2016 року про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою та винесена без проведення належної перевірки обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Начальник відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 зареєстроване до ЄРДР за №0004601 об`єднане з кримінальним провадженням №0002331 від 19.02.2016 року, а постанова про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 законна, обґрунтована та винесена відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства, оскільки відсутні докази завдання заявнику матеріальної чи моральної шкоди.
Заслухавши пояснення представник скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та витребувані матеріали кримінального провадження, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Оскаржувана постанова отримана ОСОБА_3 03.06.2016 року, що підтверджується матеріалами справи.
Скарга надіслана поштовим зв`язком на адресу суду 13 червня 2016 року, тобто в строк передбачений кримінально-процесуальним законодавством на оскарження постанови слідчого.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження №0002331 від 19.02.2016 рокуОСОБА_3 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві подала заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 364, 379, ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України по факту незаконного утримання на штрафному майданчику автомобіля «Тойота Кемрі», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві спільної власності та провокації підкупу невідомими особами для сприяння в поверненні її автомобіля.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року зобов`язано слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві вказані в заяві відомості внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомити про прийняте рішення заявника.
Постановою начальника відділення СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_4 від 28.04.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0004601 та об`єднано вказане провадження до матеріалів кримінального провадження №0002331 від 19.02.2016 року.
З матеріалів доданих до скарги ОСОБА_3 вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2015 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини автомобіля «Тойота Кемрі», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Апеляцйним судом міста Києва 16.04.2015 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та знято арешт з 1/2 частини автомобіля марки «Тойота» моделі «Кемрі», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, накладений на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 від 16 липня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Проте на даний час автомобіль «Тойота» моделі «Кемрі», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває на стоянці ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 56, чим порушено право власності ОСОБА_3 та завдано їй матеріальних збитків.
Таким чином, мотивація слідчого про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 є необґрунтованою, крім того, на думку слідчого судді, слідчим не вичерпані всі можливості отримання доказів з метою належного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість повного або часткового задоволення клопотання.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву/клопотання. Зокрема, якщо слідчим, прокурором відмовлено у задоволенні клопотання повністю чи частково, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, зазначених заявником.

Таким чином, слідчим під час провадження передчасно прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , не вжито всіх заходів для визначення суми матеріальної чи моральної шкоди потерпілого в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004601, а тому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284, 303, 306, 304, 307, 309 КПК України, слідчий судя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 28.04.2016 року задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділення СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 28.04.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004601 (№0002331 від 19.02.2016 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: