Справа № 1-кп/679/36/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000015 від 12.01.2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кагалим, Тюменської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року приблизно о 03 годині ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , з метою власного збагачення, вирішили вчинити крадіжку майна, належного ОСОБА_4 , а саме коліс з його автомобіля «Nissan Х-Тrail», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 та невстановлена особа, шляхом вільного доступу, за допомогою заздалегідь підготовлених домкрату та автомобільного ключа, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, за попередньою змовою як група осіб, керуючись єдиним умислом, таємно, з корисливих мотивів, демонтували чотири колеса Nissan Х-Тrail Т31 R17 вартістю 2500 гривень за кожне, з шинами торгової марки Nokian Hakkapelitta R2 SUV 225/65 R17 106R XL вартістю 1250 гривень за кожну, якими розпорядилися на власний розсуд, а саме: заховали їх в ніші під балконом першого поверху з правої сторони буд. АДРЕСА_2 .

В подальшому, одразу після скоєння кримінального правопорушення, ОСОБА_5 був затриманий працівниками Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, зникла з місця пригоди у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа заподіяли потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 15000 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненене за попередньою змовою групою осіб.

29 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення, згідно якої останній під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду. У вказаній угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням, відповідно до ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

У судовому засіданні прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про примирення, просили її затвердити. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчинення кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився. Потерпілий пояснив, що жодних обвинувачений повністю відшкодував заподіяну йому шкоду, жодних претензій до нього він немає.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також судом встановлено, що потерпілий повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілого, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена потерпілим та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним від 29 лютого 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000015.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про примирення покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Речові докази: 4 колеса з ковпаками до автомобіля «Nissan Х-Тrail» моделі Т31 R17, які передані на зберігання власнику ОСОБА_4 - йому ж повернути; червоний домкрат з ручкою до нього, на поверхні якого міститься етикетка з написом «Auto Assistance. Механічний, ромбовий, 2 т», автомобільний ключ з гумовою рукояткою жовтого із чорним кольору, на поверхні якого містить напис «Master Tool», три сліди пальців рук та два сліди тканини, три саморізи, нікельовану гайку та будівельні рукавиці, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення трасологічної та дактилоскопічної експертиз в розмірі 491 гривня 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуюча: