УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора захисника представників потерпілих при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 24 березня 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від

2 вересня 2015 року,
в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 161 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, що складає 1 рік позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю;
за ч. 2 ст. 161 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілих:
- ОСОБА_10 витрати на лікування у сумі 35, 85 грн.;
- ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоду 2 000 грн. кожному;
- ОСОБА_20 на відшкодування моральної шкоди 2 500 грн.
Позов ОСОБА_21 про відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000 грн. залишено без задоволення.

Згідно до вироком суду, ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він протягом 2013-2014 років у м. Смілі Черкаської області, під час проведення проповідувань вчень Біблії та розповсюдження ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 релігійної літератури «Свідки Єгови», знаючи про приналежність вищевказаних осіб до релігійної громади, діючи умисно, обмежував у правах громадян за ознаками релігійних переконань, вимагав припинити здійснення релігійної діяльності та висловлюючи щодо них образливі слова, витягував та рвав релігійні журнали зі стендів, що змушувало їх припиняти проповідування.
Крім того, ОСОБА_9 16 січня 2014 року близько 13.45 год. у

м. Смілі Черкаської області, під час проведення проповідувань вчень Біблії та розповсюдження ОСОБА_18 та ОСОБА_19 релігійної літератури «Свідки Єгови», знаючи про приналежність вищевказаних осіб до релігійної громади, діючи умисно, вимагав припинити здійснення релігійної діяльності, погрожуючи застосуванням фізичного насильства дерев`яною палицею, яку тримав у руках, чим змусив їх припинити проповідування.
Також ОСОБА_9 25 березня 2014 року близько 9.10 год. у

м. Смілі Черкаської області, під час проведення проповідувань вчень Біблії та розповсюдження ОСОБА_10 та ОСОБА_20 релігійної літератури «Свідки Єгови», знаючи про приналежність вищевказаних осіб до релігійної громади, діючи умисно, вимагав припинити здійснення релігійної діяльності та висловлюючи щодо них образливі слова, витягував зі стендів і рвав релігійні журнали. Також у ході суперечки ОСОБА_9 умисно вдарив ногою в ліве стегно ОСОБА_20 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження та, погрожуючи ОСОБА_10 застосуванням фізичного насильства, змусив потерпілих припинити проповідування.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 2 вересня 2015 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах

ОСОБА_9 , порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та відсутністю доказів, підтверджуючих винуватість засудженого. Вважає, що позовні вимоги щодо заподіяної моральної та матеріальної шкоди потерпілим задоволено безпідставно та з порушенням вимог закону.

У запереченні представник потерпілих - адвокат ОСОБА_7 просить касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_9 без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання поданої скарги, думку представників потерпілих про залишення касаційної скарги без задоволення, пояснення прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду щодо доведеності ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що засуджений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні умисних дій, спрямованих на пряме обмеження прав громадян за ознаками релігійних переконань та у вчиненні умисних дій, спрямованих на пряме обмеження прав громадян за ознаками релігійних переконань, поєднаних з погрозами та насильством не визнав, однак, не заперечував, що протягом 2013-2014 років неодноразово підходив до людей, що розповсюджували літературу «Свідків Єгови» в м. Сміла з вимогою припинення їх діяльності через наклепи на його віру, так як був священиком та настоятелем храму с. Теклине, називав їх американською сектою і під час сварок, що виникали в ході розмови рвав розповсюджувані журнали на шматки. Крім того, вказав, що 16 січня 2014 року, помітивши

ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що розповсюджували літературу «Свідків Єгови», підійшов до них із дерев`яною битою в руках, яку приніс із дому, з проханням не займатись дурницями та не забивати людям голови всілякими нісенітницями. Щодо подій від 25 березня 2014 року, пояснив, що під час сварки щодо релігійних переконань з ОСОБА_20 , яка намагалася перешкодити взяти журнали, схопивши його за руку, перебуваючи у підвищеному емоційному стані, він вдарив ногою у стенд з розповсюджуваною літературою «Свідків Єгови», який перекинувся.

Крім того, винуватість ОСОБА_9 підтверджується показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , які показали, що під час проповідувань ними своєї релігії «Свідки Єгови» до них у м. Смілі підходив засуджений ОСОБА_9 , який нецензурно висловлювався в їх адресу, пошкодив стенди та літературу, погрожував та застосовував насильство з метою припинення їх діяльності. Вказані показання також підтверджуються та узгоджуються з заявами потерпілих щодо вчинених відносно них протиправних дій ОСОБА_9 , даними, що містяться у протоколах слідчих дій, висновком судово-медичної експертизи щодо заподіяних ОСОБА_20 легких тілесних ушкоджень та іншими доказами, яким дана належна оцінка.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_9 винуватий у вчиненні злочину, за який його засуджено.

При перевірці кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_9 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_9 за ч. ч. 1, 2 ст. 161 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання дотримався вимог

ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про особу винного. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов вирішено відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи захисника про відсутність в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення та необґрунтованість задоволення позовних вимог, аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі, та вони обґрунтовано визнанні безпідставними. Суд 2-ї інстанції навів у ухвалі переконливі мотиви про відсутність підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо засудженого ОСОБА_9 . Із таким висновком погоджується колегія суддів і не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Смілянського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 2 вересня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3