Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 квітня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 02 червня 2015 року та вирок Апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року.

Вироком Локачинського районного суду Волинської області від 02 червня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 321 КК України на 4 роки позбавлення волі, 25 січня 2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області замінено невідбуту частину покарання виправними роботами на строк 10 місяців 11 днів, 17 липня 2014 року Локачинським районним судом Волинської області звільненого умовно-достроково від відбування покарання ,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі.
Задоволено цивільний позов прокурора Локачинського району Волинської області в інтересах держави в особі управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації та стягнуто з ОСОБА_6 на користь управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_8 в сумі 22321, 73 грн.

Задоволено цивільний позов прокурора Локачинського району Волинської області в інтересах держави в особі управління фінансів Волинської обласної державної адміністрації та стягнуто з ОСОБА_6 на користь департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_8 в сумі 3475, 70 грн.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_9 12419, 08 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, 09 грудня 2014 року приблизно о 01.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку на АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_8 численні удари ногами по голові та тулубу, в результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді важкої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії тяжких.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 6 місяців виправних робіт за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2010 року, яке замінено ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 17 липня 2014 року, що з урахуванням положень ст. 72 КК України складає 2 місяці позбавлення волі та визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці. В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та вироку суду апеляційної інстанції і закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо ОСОБА_6 . Вважає, що суди у цій справі дали неправильну оцінку доказам, якими на його думку, не доводиться винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки висновок судово-медичної експертизи щодо причин виникнення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та надані в судовому засіданні пояснення експерта щодо цього, ставлять під сумнів винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено. Зазначає також про недопустимість доказу протоколу слідчого експерименту від 09 грудня 2014 року. Вказує на залишення всього зазначеного поза увагою апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання касаційних вимог сторони захисту, думку прокурора, який вважав, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Наведених вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції дотримано не було.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, після постановлення обвинувального вироку суду першої інстанції, до апеляційного суду захисник засудженого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій зазначав про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, наводив доводи щодо недопустимості доказу протоколу слідчого експерименту від 09 грудня 2014 року, вказував на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду.
Крім того, захисник в своїй апеляційній скарзі наполягав на тому, що з огляду на зазначені у висновку судово-медичної експертизи потерпілої тілесні ушкодження та описаний у ньому можливий механізм їх утворення, воно було спричинене ОСОБА_8 через її падіння з висоти зросту.

Проте, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою наведені доводи апеляційної скарги і, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, в своєму рішенні не здійснив їх належної перевірки та не дав на них відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах кримінального процесуального закону.
Об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України утворюють: діяння (дія або бездіяльність); наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і причинний зв`язок між зазначеними діяннями й наслідками.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Таке рішення суд обґрунтував тим, що шкідливі наслідки які настали для здоров`я потерпілої, перебувають у прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_6 .
Між тим, як убачається з наявного у матеріалах провадження висновку судово-медичної експертизи від 19 січня 2015 року № 48, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо в час, вказаний в історії хвороби, за ступенем тяжкості важка закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, гематома навколо правого ока та множинні забої садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді першої інстанції експерт вказав, що забій головного мозку з утворенням гематоми теоретично можливий і при падінні особи з власного зросту при наданні тілу прискорення.

Жодних даних, які би вказували на можливий механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень ніж той, що зазначено у висновку експертизи, у справі немає. Питання щодо можливості отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 у зв`язку з нанесенням їй ударів за обставин, встановлених судом (численні удари ногами по голові), суд належним чином не з`ясував. Натомість, апеляційний суд, формально перерахував наведені у вироку суду першої інстанції докази, якими підтверджено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, зазначив що вирок суду в цій частині є правильним та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності і переконливо свідчить про доведеність винуватості засудженого.

Тому колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції визнаючи безпідставними доводи апеляційної скарги захисника засудженого зробив такий висновок без урахування всіх обставин справи і належної перевірки доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене вирок апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим його необхідно скасувати на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної та касаційної скарг захисників, у тому числі й ті, що стосуються недопустимості, на їх думку, деяких доказів у справі і ухвалити справедливе рішення, що відповідає приписам закону.
З огляду на касаційні вимоги захисника його скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Волинської області щодо ОСОБА_6 від 12 серпня 2015 року скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити раніше обрану тримання під вартою строком на 2 місяці до 14 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3