Справа № 415/1568/16-к
Провадження № 11-кп/782/176/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу прокурора Лисичанської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 28.04.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, громадянина України, не працюючого, раніше судимого 06.10.2003 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.296, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 23.01.2006 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.1 ст.122, ч.3 ст.296, ст.ст.70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 26.07.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.345, ч.1 ст.398, ст.ст.70,71 КК України до 6 років позбавлення волі; який зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , мешкає у кв. АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ст.124 КК України до 6 місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з 18.02.2016 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.02.2016 року по день винесення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 за наступних обставин.

17.02.2016 року близько 20-00 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами знаходилися в районі ПК ім. Сосюри, розташованого за адресою: м.Лисичанськ, вул. Героїв Сталінграду, 1. Під час спілкування у ОСОБА_16 виникали словесні сварки з ОСОБА_17 з приводу необережного користування скутером, який він брав в тимчасове користування у ОСОБА_17 ,та з ОСОБА_18 з приводу відмови останнього надати в користування мотоцикл, при цьому не бажаючи продовжувати спілкуватися з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 поїхали геть.

Цього ж дня, близько 21-00 години до будинку АДРЕСА_3 , де знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 прийшов ОСОБА_15 , який поскаржився на двох невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які хотіли його побити, та від яких він втік. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на мотоциклі приїхали в район будинку АДРЕСА_3 , де зустріли ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Через нетривалий час вищевказані особи пройшли в район будинку АДРЕСА_4 , туди також прийшли ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

ОСОБА_17 і ОСОБА_16 стали з`ясовувати обставини поведінки не встановлених осіб щодо Коробки та обговорювати необхідність заступитися за нього, внаслідок чого між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_18 завдав ОСОБА_16 удар ногою у тулуб, від якого ОСОБА_16 впав на землю, а ОСОБА_22 став заважати ОСОБА_18 завдати удари ОСОБА_16 . У зв`язку з продовженням висловлювання образ ОСОБА_16 на адресу присутніх, до дій ОСОБА_18 приєднався ОСОБА_17 , який скориставшись тим, що ОСОБА_22 відштовхнули від ОСОБА_16 , спільно з Очиченком завдали ще декілька ударів ОСОБА_16 . Від удару ногою ОСОБА_18 в тулуб ззаду ОСОБА_16 повторно впав на землю, де на нього зверху лягла ОСОБА_20 , закриваючи його від ударів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Також до місця конфлікту підбіг ОСОБА_21 та намагався зупинити побиття ОСОБА_16 , проте ОСОБА_18 наніс ОСОБА_21 удар в область обличчя, від якого ОСОБА_21 впав на землю.

В цей час ОСОБА_16 , скориставшись тим, що ОСОБА_20 лежала на землі поряд з ним, намагався дістати з карману її куртки мобільний телефон з метою подзвонити друзям та попросити у них допомоги, проте випадково натрапив на розкладний ніж, який ОСОБА_20 раніше цього ж дня принесла на ставок з метою різати продукти на закуску.

Коли ОСОБА_18 став знову наносити ОСОБА_16 удар в область голови, між ними виникла бійка, під час якої ОСОБА_16 став розмахувати ножем та вимагати щоб до нього ніхто не наближався, однак, незважаючи на вимоги ОСОБА_24 та ОСОБА_17 стали наближатися до ОСОБА_16 і він завдав не менш 3 ударів ножем ОСОБА_18 в область живота, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням жовчного міхура, внутрішньочеревної кровотечі, та дві різані рани передньої черевної стінки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей момент до ОСОБА_16 підбіг ОСОБА_22 , який замахнувся кулаком руки в область голови ОСОБА_16 , щоб нанести удар, а ОСОБА_16 в свою чергу завдав в область грудної клітини ОСОБА_22 не менш 2 ударів ножем, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, посттравматичного гемопневмоторакса зліва.

Поваливши ОСОБА_16 на землю, ОСОБА_22 став завдавати йому удари ногами по різним частинам тіла. До дій ОСОБА_22 також приєднався ОСОБА_17 , який теж завдав ОСОБА_16 декілька ударів ногами по різним частинам тіла. Під час його побиття ОСОБА_16 випустив з руки ніж та став хрипіти, після чого ОСОБА_22 та ОСОБА_17 припинили застосовувати до нього насильство.

В апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 та ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, за п.13 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі.

Посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме протоколів слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , позбавивши тим самим прокурора можливості посилатися на ці докази під час судових дебатів. Між тим, з протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачений сам наблизився до ОСОБА_18 та наніс йому удари ножем в живіт, також свідок вказав, яким чином ОСОБА_16 наносив ножем удари в область грудної клітини потерпілому Кладку. Під час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_16 не захищався, а сам спровокував конфлікт та скоїв замах на умисне вбивство потерпілих, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки на місце були викликані медичні працівники, які надали потерпілим допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 просив відмовити в її задоволенні і зазначив, що обвинувачений знаходився в стані необхідної оборони і склад будь-якого злочину в його діях відсутній.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в її задоволенні і зазначив, що саме потерпілі почали першими наносити йому тілесні ушкодження, внаслідок чого він був вимушений захищати себе і дружину.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_7 просив відмовити в її задоволенні і виправдати ОСОБА_8 , вважаючи, що той захищався від побиття і спричинив тілесні ушкодження йому та ОСОБА_18 в стані необхідної оборони.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_10 просив відмовити в її задоволенні і виправдати ОСОБА_8 , вважаючи, що той захищався від нападу та побиття і спричинив тілесні ушкодження йому та Кладку в стані необхідної оборони.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та надав аналогічні її змісту пояснення; потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та провівши судові дебати, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 17.02.2016 року приблизно о 21 годині на вулиці Клубній у Лисичанську у нього виникла сварка з ОСОБА_18 , в ході якої вони стали взаємно ображати один одного нецензурною лайкою, а потім ОСОБА_18 першим завдав йому удару, почав бити по обличчю кулаками. Від цих ударів він впав на землю і висказав образливі слова на адресу ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_22 , у відповідь на що останні втрьох стали бити його лежачого ногами, при цьому його співмешканка ОСОБА_26 лягала на нього зверху, закриваючи своїм тілом від ударів, але її відтягали і продовжували побиття. Він двічі втрачав свідомість. Коли він хотів взяти з кишені куртки ОСОБА_26 телефон, аби звернутися за допомогою до знайомих, то наткнувся на розкладний ніж, який дістав і став ним розмахувати, попереджаючи присутніх, щоб вони припинили його побиття. Проте ОСОБА_18 спробував знову його вдарити і він завдав кілька ударів ножем в область тулуба ОСОБА_18 . ОСОБА_17 відвів ОСОБА_18 в сторону, а до нього підійшов ОСОБА_22 і завдав кілька ударів кулаком в обличчя, в цей час він завдав ОСОБА_22 удар ножем в груди. Після цього хтось вибив у нього з рук ніж, і хлопці розбіглися, а ОСОБА_20 підняла його з землі і повела додому, де вони викликали швидку допомогу.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що в зазначений час між ОСОБА_16 і ОСОБА_17 стався словесний конфлікт, потім ОСОБА_16 став ображати всіх присутніх нецензурною лайкою. Він підійшов до ОСОБА_16 і першим почав бійку, завдавши йому удар кулаком в голову, а потім в ході бійки завалив ОСОБА_16 на землю. Кладко спробував припинити бійку і допоміг ОСОБА_16 піднятися на ноги, проте той, піднявшись, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_22 і відразу ж завдав ОСОБА_22 удар в голову. Він, ОСОБА_18 , знов став наносити по тілу ОСОБА_16 удари, та в цей момент відчув пекучий біль у животі, відразу відійшов від ОСОБА_16 і побачив у себе на животі три ножові рани. Потім він дізнався від ОСОБА_22 , що його також підрізали.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 17.02.2016 року близько 21 години, після вживання спиртних напоїв, він знаходився в компанії, яка перебувала приблизно на відстані 20-30 метрів від гаража ОСОБА_18 . Через деякий час він побачив, що ОСОБА_18 і ОСОБА_16 б`ються, почав їх розбороняти, в цей час ОСОБА_18 завалив ОСОБА_16 на землю. Він став допомагати ОСОБА_16 піднятися на ноги, в цей момент у ОСОБА_16 з`явився телефон, і він сказав, що подзвонить друзям. Не бажаючи продовження конфлікту, він забрав у ОСОБА_16 мобільний телефон і передав його ОСОБА_20 , у зв`язку з чим ОСОБА_16 , піднявшись з землі завдав йому удару кулаком в голову. ОСОБА_18 , побачивши, що його вдарив ОСОБА_16 , став знову битися з ОСОБА_16 і в цей час він побачив, що ОСОБА_18 , став відходити назад, тримаючись обома руками за живіт. Він, ОСОБА_22 , підбіг до ОСОБА_16 , схопив його обома руками за плечі ззаду і кинув на землю, а коли останній впав, став наносити удари носками ніг по різним частинам тіла. В цей момент до нього приєднався і ОСОБА_17 , який став також наносити ОСОБА_16 удари. Коли ОСОБА_16 почав хрипіти, вони припинили його побиття. Коли саме наніс йому удар ножем ОСОБА_8 він не може сказати, так як не помітив цього моменту. Після того, як він разом з ОСОБА_17 перестали бити ОСОБА_16 , він виявив у себе на светрі кров і побачив поріз, а потім дізнався про те, що у ОСОБА_18 також є ножові поранення. Вважає, що йому було нанесено ножове поранення в той час, коди він кидав ОСОБА_16 на асфальт.

Свідок ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні, що не пам`ятає у зв`язку з чим почалась бійка між ОСОБА_16 і ОСОБА_18 . В ході бійки він також наносив ОСОБА_16 удари, яким чином і куди - не пам`ятає, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Коновалов двічі падав на землю від ударів ОСОБА_18 , ОСОБА_22 намагався їх розборонити. Потім ОСОБА_18 намагався вдарити ОСОБА_16 в голову, але не влучив, а ОСОБА_16 завдав удари ОСОБА_18 в живіт. В цей момент до ОСОБА_16 підбіг ОСОБА_22 , замахнувся, аби нанести удар, а ОСОБА_16 , в свою чергу, завдав удар у ділянку грудей ОСОБА_22 , після чого той вхопив ОСОБА_16 за куртку і жбурнув на землю. Потім він разом з ОСОБА_22 наносили носками ніг у взутті удари по тілу лежачого ОСОБА_16 , і лише почувши, як він став хрипіти, зупинилися.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що під час сварки між ОСОБА_16 і ОСОБА_18 , першим розпочав бійку ОСОБА_18 , ударивши ногою в тулуб ОСОБА_16 , від чого той упав. Між ними розпочалася бійка, під час якої на ОСОБА_16 з кулаками кинувся також ОСОБА_17 і став наносити йому удари по обличчю, при цьому ОСОБА_22 тримав ОСОБА_16 за руки. ОСОБА_18 наніс удар ногою ОСОБА_16 , від чого той упав, в цей час до них підбіг ОСОБА_21 , який намагався зупинити побиття ОСОБА_16 . ОСОБА_18 вдарив по обличчю і ОСОБА_21 , той теж впав. Вона намагалася втручатися і не давати бити ОСОБА_16 , який лежав на асфальті, а ОСОБА_22 наносив йому удари по тілу. Коли ОСОБА_16 дістав з кишені мобільний телефон і попросив її подзвонити знайомим, щоб вони прийшли на допомогу, ОСОБА_22 телефон відібрав і передав його їй. Декілька разів вона лягала на ОСОБА_16 зверху, прикриваючи своїм тілом від ударів. Піднявшись, вона стала утримувати ОСОБА_22 , щоб він перестав наносити удари ОСОБА_16 . Коновалов, піднявшись став просити не чіпати його, однак ОСОБА_18 кинувся до ОСОБА_16 і вона побачила як ОСОБА_18 різко зупинився перед ОСОБА_16 , після чого ОСОБА_17 відтягнув за одежу ОСОБА_18 і відвів в сторону. Вона, знаходячись за спиною ОСОБА_22 за одежу намагалась відтягнути останнього і почула крик ОСОБА_17 , який біг до ОСОБА_16 з погрозами. Вона почула як ОСОБА_16 крикнув аби до нього не підходили, після чого його повалили на асфальт і деякий час били ногами, поки він не став хрипіти.

Внаслідок дій ОСОБА_8 потерпілим причинені тяжкі тілесні ушкодження, а саме проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з пошкодженням жовчного міхура внутрішньочеревної кровотечі у ОСОБА_10 та проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, посттравматичний гемопневмоторакс зліва у ОСОБА_7 (згідно висновкам судово-медичних експертиз №78 та №79 від 04 квітня 2016 року),

Таким чином, обставини події, як встановлено у судовому засіданні судом першої інстанції, свідчать про те, що хоча ОСОБА_16 сам спровокував словесну сварку, проте він не застосовував першим будь-якого насильства до потерпілих. Бійку розпочав ОСОБА_18 , після чого він, ОСОБА_22 і ОСОБА_17 разом та по черзі здійснювали побиття ОСОБА_16 і припинили свої дії лише після застосування ним ножа, яким він наніс особам, які його били, декілька поранень.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав і інтересів особи, яка захищається…від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Суд першої інстанції, оцінивши докази в сукупності, обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_8 , який захищався від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 і при цьому причинив шкоду двом з зазначених осіб з метою негайного припинення посягання, знаходився в стані необхідної оборони, але допустив перевищення її меж.

Зокрема, про наявність у ОСОБА_8 стану необхідної оборони свідчить те, що його били троє нападників, які фізично були сильнішими за нього, він не мав змоги втекти з місця конфлікту, оскільки разом з ним знаходилась його співмешканка, він неодноразово був повалений ударами на землю, втрачав свідомість, телефон у нього відібрали і він був позбавлений можливості звернутися у такий спосіб за допомогою.

Згідно висновкам судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 встановлено забій грудної клітини, забита рана в області правої брови, синці повік обох очей, забита рана в ділянці правої брови, а також поодинокі подряпини м`яких тканин спини, дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто існувала реальна загроза життю та здоров`ю обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам і обґрунтовано дійшов висновку про перевищення ОСОБА_8 меж необхідної оборони, при цьому суд керувався роз`ясненнями, які містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», зокрема врахував не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

З урахуванням зазначених факторів суд обґрунтовано дійшов висновку, що шкода, яку заподіяв ОСОБА_8 потерпілим є тяжкою і явно не відповідає небезпечності посягання і обстановці захисту, тим самим він перевищив межі необхідної оборони і умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ст.124 КК України колегія суддів вважає правильною, оскільки він умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Будь-яких доказів умислу ОСОБА_8 на вбивство потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 органами обвинувачення не надано і підстави кваліфікувати його дії як замах на вбивство двох осіб за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України відсутні, цим обставинам суд першої інстанції також надав правильну оцінку.

Колегія суддів вважає, що всупереч доводам апеляції, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про дослідження протоколів слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , а також свідка ОСОБА_11 , при цьому така відмова не призвела до зменшення обсягу процесуальних прав сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В судовому засіданні суд безпосередньо сприйняв показання потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , а також свідка ОСОБА_11 , при цьому вони були допитані сторонами обвинувачення і захисту, а також судом. Всі обставини бійки між зазначеними особами та обвинуваченим були ретельно з`ясовані в судовому засіданні і, таким чином, сторона обвинувачення мала можливість реалізувати свої процесуальні права. Отримавши від потерпілих і свідка ОСОБА_11 показання щодо обставин конфлікту з ОСОБА_8 , суд не вправі був обґрунтовувати своє рішення показаннями, які давали зазначені особи слідчому і прокурору, в тому числі і під час проведення слідчих експериментів, отже дослідження у судовому засіданні протоколів слідчих експериментів за участю потерпілих і свідка ОСОБА_11 суд цілком обґрунтовано визнав недоцільним.

Призначене ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не вбачає підстав для скасування вироку та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, отже в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді арешту на строк 6 місяців, яке обчислюється з 18.02.2016 року, тобто на момент апеляційного розгляду він знаходиться під вартою 5 місяців 1 день, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі становить 10 місяців 2 дні.

Таким чином, на момент апеляційного розгляду ОСОБА_8 відбув призначене вироком суду покарання і його слід звільнити з-під варти негайно в залі суду

Керуючись статтями 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Лисичанської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 28.04.2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 18.02.2016 року по 19.07.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з відбуттям призначеного строку покарання звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

__________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3