Справа №490/8353/16-к 11.10.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Миколаївській області про накладенні арешту на майно, що було вилучено під час обшуків.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
слідчий: ОСОБА_7
власник майна ОСОБА_8
його представник ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника. Скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуків.
__________________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/396/16 слідчий суддя
категорія: арешт майна ОСОБА_10
доповідач апеляційного суду
ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого з ОВС СУ ГУ НП в Миколаївській області та накладено арешт на майно, що було вилучено під час обшуків за адресами: АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; в автомобілі «Хонда СR-V 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; в автомобілі марки «Тойота Прадо», реєстраційний № НОМЕР_2 .
Узагальнені доводи апелянта.
Посилаючись на ч.5 ст. 171 КПК України та на Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вказує, що клопотання про арешт майна слідчий подав до суду з порушенням строків, передбачених законом. При цьому наголошує, що слідчий суддя попри порушення закону безпідставно задовольнив клопотання слідчого.
Твердить, що слідчий суддя розглянув подання слідчого без участі представника юридичної особи ТОВ «СМА Лоджистик» і фізичної особи, майно якої тимчасово вилучено ОСОБА_8 та його захисника.
Вказує, що у вищевказаному кримінальному проваджені на даний час нікому не оголошено про підозру, не заявлено цивільного позову, а санкцією ч.2 ст. 364-1 КК України не передбачено такого виду покарання як конфіскація майна.
Крім того, зазначає, що у клопотанні слідчого не вказано підстав, у зв`язку з якими необхідно накласти арешт на майна.
Звертає увагу на те, що слідчий під час проведення обшуку вийшов за межі ухвали про його проведення. При цьому зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукування та вилучення документів, що містять реквізити ТОВ «СМА Лоджистик», а в частині надання дозволу на вилучення носіїв інформації, коштів, інших предметів відмовлено.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
15 вересня 2016 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_11 клопотанням про накладення арешту на майно у вигляді готівкових грошових коштів у різних валютах, банківські картки, мобільні телефони, флеш накопичувачі, комп`ютерну техніку, договори, товаро - транспортні накладні, рахунки, акти, статутні, бухгалтерські, фінансові та податкові документи різних підприємств, митні декларації, копії паспортів, печатки підприємств, що були вилучені слідчими 13 вересня 2016 року під час обшуків за вищезазначеними адресами та у транспортних засобах.
Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що матеріали провадження містять дані, що ТОВ "СМА Лоджистик" разом із іншими суб`єктами підприємницької діяльності залучені до схеми, що пов`язана з незаконним формуванням податкового кредиту на ПДВ, з наступним його відшкодуванням з Державного бюджету України, шляхом проведення безготівкових операцій через підконтрольні фіктивні підприємства, що є підконтрольними та організовані однією особою.
Крім того слідчий суддя зазначив, що на думку органу досудового розслідування у зазначених діях приймає участь ОСОБА_8 , який за сумісництвом є директором та засновником ТОВ «СМА Лоджистик» Останній здійснює діяльність пов`язану з реєстрацією та використанням підприємств з ознаками фіктивності в схемах купівлі-продажу, виробництва сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки, з метою незаконного формування податкового кредиту підприємствами експортерами сільськогосподарської продукції податку на додану вартість, з наступним незаконним відшкодуванням з Державного бюджету України.
Вказує, що накладення арешту у кримінальному провадженні необхідне з метою запобігання можливості втрати (розпорядження) готівкових грошових коштів, їх передання третім особам, знищення документації та печаток, тобто для забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих дій із метою встановлення законності походження вилучених та арештованих грошових коштів, проведення оглядів, а також технічних експертиз, податкових перевірок, тимчасових доступів та інших невідкладних слідчих (процесуальних) дій.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення власника майна та його представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, Апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення) слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч.2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, може бути арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій заінтересованій особі, оскільки інакше не буде досягнута мета застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення або приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
В рамках вищевказаного кримінального провадження, слідчим 13 та 14.09.2016р. за ухвалою слідчого судді проведенні обшуки: за місцем фактичної діяльності ТОВ «СМА Лоджистик» за адресою: АДРЕСА_1 ; за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ; за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 ; транспортного засобу марки Toyota Prado номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 ; транспортного засобу марки Honda CR-V 2.0, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 .
Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. При постановленні слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону дотримані.
Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею ретельно вивчалися вищенаведені матеріали кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження містять певні відомості про здійснення посадовими особами ТОВ «СМА Лоджистик» протягом 2016 року незаконного формування податкового кредиту на ПДВ.
Оскільки є достатні підстави вважати, що вилучені в ході обшуку грошові кошти, документи та майно можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, слідчим суддею обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав, накладено арешт на грошові кошти та майно, що запобігає їх зникненню, а також необхідно для належного встановлення їх походження.
Не має правового характеру узагальнення судової практики з питань застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р. суду касаційної інстанції, на яке посилається апелянт, зазначаючи про відсутність у слідчого судді підстав для арешту майна осіб, які не є підозрюваними. Є помилковим визначення апелянтом положень, висловлених в даному узагальненні, як правових позицій.
Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Щодо порушення слідчим строку подачі клопотання про арешт грошових коштів та майна, то на думку колегії суддів, це не впливає на підстави і процес розгляду клопотання слідчого слідчим суддею та на прийняте рішення щодо конкретного майна, оскільки відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства, це не є безумовною підставою для незадоволення такого клопотання слідчого.
Розгляд слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна без виклику власника майна та його представника не є суттєвим порушенням КПК та не вплинуло в даному випадку на обґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.
Крім того, доводи апелянта відносно того, що ухвалою слідчого судді відмовлено у наданні дозволу на вилучення носіїв інформації, коштів, інших предметів не є слушними.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_13 12 та 13 вересня 2016 року надані дозволи на проведення обшуків за місцем фактичної діяльності ТОВ «СМА Лоджистик», за місцем мешкання ОСОБА_8 і ОСОБА_12 та транспортних засобів, що їм належить. Вказані ухвали, відомостей на які вказує апелянт, щодо не вилучення грошових коштів та інших предметів, не містять.
Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Однак, у даному кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що грошові кошти та майно, на які накладено арешт, з правомірною підприємницькою діяльністю не повязані.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2016 року про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуків за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; в автомобілі «Хонда СR-V 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; в автомобілі марки «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_2 - залишити без зміни.
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_14 залишити без задоволення
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: