Справа № 548/829/15-к
Провадження №1-кп/548/7/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000204 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого:

- 17.01.2002 року вироком Октябрського районного суду м. Харків за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки;

- 16.05.2002 року вироком Орджонікідзевського районного суду м . Харків за ч. 1 ст. 309, 71 КК України, остаточно до покарання у виді 3-х років 2-х місяців позбавлення волі. Звільненого 17.08.2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 7 днів;

- 26.03.2009 року вироком Червнонозаводського районного суду м. Харків за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Звільненого 29.07.2014 року за постановою Балаклійського районного суду м. Харків на підставі ст. 81 КК України умовно достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 4 дні,

у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 маючи незняті і непогашені судимості як за вчинення корисивих злочинів, так і злочинів проти життя та здоров"я людини, в період строку умовно-дострокового звільнення, вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.

06.04.2015 року близько 20 години обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 поверталися від молочно-товарної ферми, яка знаходиться за с. Єрківці Хорольського району Полтавської області, до господарства ОСОБА_7 , розташованого у цьому ж селі.
На околиці с. Єрківці Хорольського району Полтавської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих відносин, викликаних ревнощами, розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці.
В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел правою рукою, стиснутою в кулак, наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів в ліву частину обличчя та в ліву скроневу область, чим спричинив їй тілесні ушкодження, у вигляді синців лівої скроневої області та обох повік лівого ока, епідуральної гематоми справа, субарахноїдальних крововиливів по всій поверхні правої півкулі головного мозку та мозочка, дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку та його стовбур, крововиливів в м`які тканини голови в центрі лобної області та лівій скроневій, які в своїй сукупності відносно до живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент їх спричинення, і які безпосередньо викликали її смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав частково вказавши що умислу на смерть потерпілої не мав та пояснив, що 06 квітня 2015 року з обіду вчивав алкоголь разом з свідком ОСОБА_8 , після чого близько 16.00 год. пішов на роботу до МТФ у с. Єрківці Хорольського району Полтавської області, куди згодом прийшла його співмешканка ОСОБА_7 . Вказав, що між ними на ґрунті ревнощів виникла сварка. Близько 20 години пішли з співмешканкою додому, по дорозі сварилися, в ході сварки він обернувся та долонею правої руки ударив ОСОБА_7 по лівій стороні обличчя в область між бородою та вухом, від удару співмешканка присіла, він припідняв її, пішов далі, однак ОСОБА_7 все одно продовжувала скандалити. Після цього ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 ще два рази. Всього бив три рази правою рукою, а іншою тримав. Від ударів ОСОБА_7 не падала, а присідала на сідниці. Після кожного удару ОСОБА_7 присідала, вважає, що із за все від сили удару. По обличчю бив умисно, прикладався всією поверхнею долоні в нижню частину черепа, недалеко від ротової порожнини. Удари наносив досить сильні. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_7 продовжували йти додому. Прийшовши до повороту додому, ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_4 присісти на обочині та закурити, допомагав надіти останній кросівки. Він залишив її неподалік дому, бо вона не могла дійти, а сам пішов спати до свідка ОСОБА_8 . Розповів ОСОБА_8 про сварку та бійку з ОСОБА_7 . Бачив потерпілу зранку наступного дня, у неї була під оком гематома червоного кольору. В період з 07.04.2015 року по 17.04.2015 року проживав разом з ОСОБА_7 . За цей час ОСОБА_7 скаржилася на головні болі. На другий день після бійки разом з потерпілою ходили до матері останньої, де їй розповідали про сварку і бійку. ОСОБА_7 скаржилася на головні болі кожного дня. За медичною допомогою звернулися за два дні до смерті потерпілої. ОСОБА_7 самостійно викликати медичну допомогу не могла так, як постійно лежала, марила, говорила незрозумілі речі. Сусідка по телефону визвала фельдшера, який приїхав увечері. Фельдшер уклала ОСОБА_7 і сказала щоб наступного дня її не турбували, щоб ОСОБА_7 спала. 17.04.2015 року йому телефонували і сказали, що його співмешканці дуже погано. Коли приїхав додому то ОСОБА_7 вже померла. Вважав, що його вини у спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці, від яких настала смерть немає, так як він не мав наміру спричиняти ці тілесні ушкодження і не бажав настання наслідків у виді смерті, про те вважав, що повинен нести відповідальність за ненавмисне спричинення смерті людини, тобто за ст. 119 ч.1 КК України.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, його винність доводиться наступною сукупністю досліджених та перевірених в судовому засідання доказів, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні розповів, що ОСОБА_7 є його рідною сестрою. Очевидцем заподіяння сестрі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не був. Про те, що обвинувачений побив його сестру дізнався лише 12.04.2015 року на «Пасху», коли заїжджав у гості до батьків. Перед цим телефонувала мати та розповідала, що 06.04.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 дуже сильно побив його сестру нині померлу ОСОБА_9 . Того ж дня бачив сестру разом з обвинуваченим, на обличчі у сестри були синці під очима, під одним більший був набряк, під іншим менший, «вже зелені були, під самим оком були фіолетові, був сильний забій». Вказав, що ніяких запитань сестрі не задавав, тому, що знав від батьків, що сталося. Про те, що сестра померла, ОСОБА_6 дізнався від племінниці ОСОБА_10 , яка позвонила та повідомила, що мати мертва. Свою сестру ОСОБА_6 охарактеризував як спокійну людину. На суворій мірі покарання ОСОБА_6 не наполягав;
- показаннями свідка ОСОБА_11 (завідуючої МТФ), яка в судовому засіданні розповіла, що 06 квітня 2015 року, в кінці робочого дня вона відправила ОСОБА_4 додому бо він був у стані сп`яніння. ОСОБА_7 того дня бачила, тілесних ушкоджень на ній не було. Після того дня на роботі вона вже не з`являлася. ОСОБА_4 на роботу приходив, говорив що в ОСОБА_7 болить голова;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні повідомив, що в квітні 2015 року близько 19.30-20.00 год. з свідком ОСОБА_8 їхали на мопеді з роботи. Коли вони їхали, то метрів за 50 від повороту біля ферми серед дороги сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 сиділа на сідницях, а ОСОБА_4 надівав ОСОБА_7 кросівок. ОСОБА_12 зупинився, а ОСОБА_4 їм махнув щоб їхали далі. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були в стані алкогольного сп`яніння, чи були тілесні ушкодження на обличчі потерпілої не звернув уваги. Того дня, на фермі бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , тілесних ушкоджень на ній не було;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні розповів , що в кінці весни 2015 року він їхав на мопеді з ОСОБА_12 . Коли їхали побачили ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Обвинувачений сидів на обочині, а ОСОБА_7 на сідницях посеред дороги. ОСОБА_4 взував ОСОБА_7 в кросівки, обоє були в стані алкогольного сп`яніння. На носі у ОСОБА_4 були подряпини. ОСОБА_4 знав, бо останній працював на МТФ. В той день випили разом з ОСОБА_4 по 250 гр. (пляшку на двох). На фермі бачив ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень на ній не було. Чув як ОСОБА_7 кричала на ОСОБА_4 у сараї. Близько 22 год. зустрів ОСОБА_4 , він казав, що посварився з ОСОБА_7 . Наступного дня разом пішли на роботу. На роботі ОСОБА_11 сказала, що ОСОБА_7 на роботу не виходила. ОСОБА_4 сів на самокат та поїхав додому. Коли повернувся сказав, що не зміг достукатися. Близько через 5 днів бачив ОСОБА_7 , вона допомагала білити огорожу, був синець під оком, скаржилася, що дуже сильно болить голова. Синець на обличчі пояснювала тим, що побилися з ОСОБА_4 . ОСОБА_7 охарактеризував як людину неконфліктну, алкоголем не зловживала;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні розповів, що у квітні 2015 року на початку місяця, повертався додому після 22 години, побачив ОСОБА_7 лежачою на обочині десь за 40 метрів від її дому. Спочатку намагався розбудити ОСОБА_7 а потім взяв її на руки і відніс додому на руках, поставив на ноги, вона відкрила двері і пішла в хату. Коли заходила в хату обпиралася об двері. Вона лежала, тому що не могла сама йти. Чи були закриті двері хати на замок не бачив. Чув лише як хлопнули двері коли виходив. Чи були на ній тілесні ушкодження, уваги не звернув. Через декілька днів бачив ОСОБА_7 , вона допомагала бабусі білити хату, чи були тілесні ушкодження, уваги не звернув. ОСОБА_7 жалілася на те, що в неї боліла голова. Наступного дня бачив ОСОБА_4 , який говорив, що того дня коли ОСОБА_13 знайшов ОСОБА_7 , він дав їй долонею ляпаса по обличчю. Ніколи не бачив, щоб ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння лежала на вулиці;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживала по сусідству з ОСОБА_7 , добре її знала. ОСОБА_7 алкоголем не зловживала. ОСОБА_7 сварилася з ОСОБА_4 . Десь разів три ОСОБА_4 ночував у сусідів. 06 квітня 2015 року ОСОБА_7 не бачила. Бачила її 07 квітня 2015 року перед ОСОБА_15 , у неї була гематома під оком, говорила, що побилася з ОСОБА_4 . Після 06 квітня 2015 року кожного дня жалілася, що болить голова. 15.04.2015 року близько 18 год. приходила до покійної, бачила, що ОСОБА_7 погано. Наступного дня сказала про це матері та доньці ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_14 зателефонувала фельдшеру. Фельдшер був у м. Хоролі, сказала піти в медпункт і взяти корвалолу, накапати їй 50 капель. Зранку наступного дня була у свідомості, просила їсти. Потім померла;
- показаннями свідка ОСОБА_16 (матері ОСОБА_7 ), яка в судовому засіданні розповіла, що 06.04.2015 року була у Вінниці. Потім приїхали додому у с. Шершнівка Лубенського району Полтавської області. Потім до неї приходили ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . На обличчі ОСОБА_7 під очима були синці та набряки, під лівим оком був більший набряк, скаржилася, що боліла голова. ОСОБА_7 розповіла, що її побив ОСОБА_4 , але просила його не чіпати. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приходили на ОСОБА_15 , ОСОБА_7 скаржилася, що болить голова, казала, що від ударів. 15 та 16 квітня 2015 року була у ОСОБА_7 , остання була у дуже тяжкому стані;
- показаннями свідка ОСОБА_17 (доньки ОСОБА_7 ) , яка в судовому засіданні розповіла, що у квітні 2015 року була у Полтаві. В суботу перед ОСОБА_15 , тобто 12 квітня 2015 року приїхала в Шершнівку Лубенського району Полтавської області до бабусі. На ОСОБА_15 пришла до мами. Вона скаржилася, що голова болить, не могла встати. На лівій щоці гематома була, на голові гуля. Сказала, що ОСОБА_4 побив її. Ночувала тієї ночі у матері. На ранок ОСОБА_7 була не в собі, гукала ОСОБА_4 , коли ОСОБА_17 підійшла до неї остання лежала на полу, око, яке було побите закатувалося;
- показаннями свідка ОСОБА_18 (сина ОСОБА_7 ), який в судовому засіданні пояснив, що перед ОСОБА_15 приїхав до матері. У неї були синці з лівого боку на оці і на виску. Вона сказала, що її побив ОСОБА_4 . Мати скаржилася на ОСОБА_4 , що той її б`є. Випадки, що мати була п`яна були, але вона не падала, п`яна ніде не лежала;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що на час смерті ОСОБА_7 вона працювала фельдшером у с. Єрківці Хорольського району Полтавської. За час роботи фельдшером ОСОБА_7 не зверталася за медичною допомогою до ОСОБА_19 , чи хворіла ОСОБА_7 якимись захворюваннями не відомо. У день смерті ОСОБА_7 вона у вечірній час була викликана до ОСОБА_7 сусідами останньої. Коли ОСОБА_19 прибула до ОСОБА_7 , остання була в тяжкому стані, не розмовляля мала підвищену температуру тіла та артеріальний тиск. На обличчі ОСОБА_7 були тілесні ушкодження, а саме гематоми на лобі та виску. ОСОБА_20 робила ОСОБА_7 ін`єкції для зменшення температури та артеріального тиску. Після цього, ОСОБА_19 викликала швидку медичну допомогу, яка приїхала десь близько через 25 хв. Після прибуття працівники бригади щвидкої медичної допомоги оглянули ОСОБА_7 та хотіли зробити їй кардіограму, але остання померла. За день до цього ОСОБА_19 також була у ОСОБА_7 , остання була у ліжку, розмовляла та сама переверталася. Від виклику швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 та її родичі відмовилися;
- показаннями експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА ОСОБА_21 , яка всудовому засіданні пояснила, що вона була доповідачем по справі під час проведення комісійної судово-медичної експертизи з матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого по ч. 2 ст. 121 КК України по факту смерті громадянки ОСОБА_7 за наслідками якої було складено висновок експерта № 141 від 06.01.2016 року. У ході проведення експертизи було встановлено, що згідно Висновку експерта № 34, даних судово-гістологічних досліджень шматочків внутрішніх органів на трупі громадянки ОСОБА_7 було виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма масивні крововиливи під м`яку мозкову оболочку правої півкулі головного мозку, мозочку та мікроскопічно лобної долі лівої півкулі; крововилив над твердою мозковою оболонкою правої тім`яно-скроневої області, два крововиливи в м`які покрови голови, лобної області та лівої скроневої ділянки, два синці; лівої скроневої та навколоочної областей. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння і які прямо призвели до настання смерті ОСОБА_7 . Відповіді на питання, зазначені у висновку експертизи № 141 від 06.01.2016 були зроблені та підтримані усіма членами, які входили до складу комісії, що проводила судово-медичну експертизу. Питання проведення ексгумації трупа ОСОБА_7 , яке виникло під час проведення експертизи було викликане необхідністю уточнення кількості нанесених ударів ОСОБА_7 . При проведенні комісійної експертизи у членів комісії була достатня кількість матеріалів для встановлення, які тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_7 , ступеню їх тяжкості, причини смерті ОСОБА_7 та інші відповіді вказані у висноку експерта № 141 від 06.01.2016 року. Тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_7 давали їй можливість рухатися та прововодить якусь діяльність до дня смерті;
- показаннями експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА ОСОБА_22 , який у судовому засіданні розповів, що він входив до складу комісії, яка проводила комісійну судово-медичну експертизу за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого по ч. 2 ст. 121 КК України по факту смерті громадянки ОСОБА_7 .. У ході проведення експертизи було встановлено, що ОСОБА_7 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які безпосередньо спричинили смерть потерпілої. В період між отриманням травм та настанням смерті померла могла рухатися та виконувати якусь роботу. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 не могли утворитися від падіння. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 в момент отримання тілесних ушкоджень не міг вплинути на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 . Питання проведення ексгумації трупа ОСОБА_7 , яке виникло під час проведення експертизи було викликане необхідністю уточнення кількості нанесених ударів ОСОБА_7 . При проведення комісійної експертизи у членів комісії була достатня кількість матеріалів для встановлення, які тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_7 , ступеню їх тяжкості, причини смерті ОСОБА_7 та інших відповідей вказаних у висновку експерта № 141 від 06.01.2016 року. Також вказав, що удари потерпілій ОСОБА_7 були завдані обвинуваченим долонею руки стиснутою в кулак та були завдані з достатньою силою для виникнення черепно-мозковою травми, від якої в подальшому і настала смерть потерпілої;
- рапортом оперативного чергового чергової частини штабу Хорольського РВ про те, що 17.04.2015 року о 18.20 год. надійшло повідомлення лікаря швидкої допомоги Хорольського ЦРЛ про те, що у власному будинку в с. Єрківці Хорольського району померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 67);
- протоколом огляду місця події від 17.04.2015 року - домоволодіння ОСОБА_7 в с.Єрківці Хорольського району Полтавської області, де на ліжку в кімнаті на спині виявлено труп ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями: на лівій скроневій області мається тьмяний синець фіолетово-жовтуватого забарвлення з зеленуватим відтінком з нечіткими контурами; такі ж синці в області обох повік лівого ока з переходом на щічну область ( а.с. 69-72);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 35 від 18.04.2015 року згідно якого ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: епідуральний крововилив, закрита черепно-мозкова травма, використання тупого предмету з метою убивства чи нанесення ушкодження в будинку ( а.с. 81);
- повідомленням судово-медичного експерта № 48 від 18.04.2015 року про те, що 18.04.2015 року було проведено судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_7 , 1971 року народження яка була доставлена з будинку с. Єрківці Хорольського району Полтавської області. При дослідженні тіла трупу були встановлені наступні ушкодження: синці голови та обличчя, епідуральна гематома справа, вдавлення головного мозку на рівні правої скроневої та тім`яної долей, субарахноїдальні крововиливи, дрібно крапкові крововиливи в речовину головного мозку та стовбур його; враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, можна вважати, що вищевказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів,з обмеженою контактуючою поверхнею. Такими предметами могли бути як пальці стиснуті в кулак так і ноги у взутті нападника ( а.с. 82 );
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2015 року, фото таблицею до протоколу слідчого експерименту та відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 на місці показав як саме та куди він наносив тілесні ушкодження потерпілій, демонстрував поведінку потерпілої після нанесення цих тілесних ушкоджень ( а.с. 87-98);
- висновком судово-медичної експертизи № 34 від 16.05.2015 року , згідно якого смерть ОСОБА_7 наступила від здавлення правої скронево-тім`ячної долі мозку епідуральною гематомою, яка являлася результатом тупої травми голови; при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені наступні ушкодження: синці лівої скроневої області та обох повік лівого ока; епідуральна гематома справа; субарахноїдальні крововиливи по всій поверхні правої півкулі головного мозку та мозочка; дрібнокраплеві крововиливи в речовину головного мозку та стовбур його, крововиливи в м`які тканини голови в центрі лобної області та лівій скроневій. В своїй сукупності дані ушкодження відносно до живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для їх спричинення і які безпосередньо викликали смерть потерпілої; тьмяні, фіолетового забарвлення із жовтизною, синці в області обох повік лівого ока та лівій скроневій області утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, такими предметами могли бути пальці кисті нападника стиснуті в кулак за 9-12 діб до моменту судово-медичного дослідження трупа;
- висновком судово-медичної експертизи № 34 - А від 25.05.2015 року , згідно якого ОСОБА_7 було нанесено не менше 2 ударів, із них: в ліву частину обличчя, не менше 1 го удару та в ліву скроневу область не менше 1-го удару; в момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 вірогідніше за все, знаходилася у вертикальному положенні або близькому до нього та, переважно, обличчям до нападника; тьмяні синці фіолетового забарвлення із жовтизною в області обох повік лівого ока та лівій скроневій області, епідуральна гематома справа, субархноїдальні крововиливи по всій поверхні правої півкулі головного мозку та мозочка, дрібно крапкові крововиливи в речовину головного мозку та стовбур його, крововиливи в м`які тканини голови в центрі лобної області та лівій скроневій утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, такими предметами могли бути пальці кисті нападника стиснуті в кулак. Епідуральна гематома справа могла утворитися від ударів в ліву частину голови; утворення вищевказаних ушкоджень при падінні потерпілої з висоти власного зросту на тверде покриття неможливе; покази підозрюваного ОСОБА_4 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 (підозрюваний ОСОБА_4 вказав, що удари ОСОБА_7 він наносив долонею, що не відповідають їх утворенню в частині механізму виявлення в останньої тілесних ушкоджень);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 141 від 06.01.2016 року, згідно якого на трупі ОСОБА_7 було виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - масивні крововиливи під м`яку мозкову оболонку правової півкулі головного мозку, мозочку та мікроскопічно лобної долі лівої півкулі; крововиливи над твердою мозковою оболонкою правої тім`яно-скроневої області, два крововиливи в м`які покриви голови: лобної області та лівої скроневої ділянки, два синці: лівої скроневої та навколоочної області; тілесні ушкодження утворилися від не менше ніж трьох ударів в ділянку лівої скроні, лівого ока та лобну область голови тупими предметами з обмеженими контактуючою поверхнею, яким могли бути кисті рук, ноги людини у взутті та інші предмети з подібним характеристиками; всі тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_7 мають ознаки прижиттєвості, по давності не суперечать строку їх отримання 06.04.2015 року, об`єктивних даних про інший термін їх утворення проведенням комісійної судово-медичної експертизи не виявлено; черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 не могла утворитися при падінні на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без нього; удари були нанесені з силою, достатньою для виникнення черепно-мозкової травми з крововиливами над- і під оболонкою мозку; клінічна смерть ОСОБА_7 була констатована фельдшером 17.04.2015 року о 17 год. 57 хв.; причиною смерті ОСОБА_7 була закрита черепно-мозкова травма з крововиливами над і під оболонки головного мозку; не виключається можливість здійснення ОСОБА_7 самостійних рухів чи виконання певних робіт у клінічній стадії компенсації, що могла тривати до кількох діб; вживання потерпілою спиртних напоїв після побиття, ненадання їй належної медичної допомоги посилило тяжкість проявів черепно-мозкової травми, але не змінило морфологічну суть та ступінь тяжкості отриманих нею 06.04.2015 року тілесних ушкоджень; відсутність лікування та фізичні навантаження могли сприяти настанню смерті ОСОБА_7 ; враховуючи масивність та тяжкість черепно-мозкової травми, можна думати, що навіть за умови надання громадянці ОСОБА_7 своєчасної спеціалізованої медичної допомоги, настання її смерті було незворотнім.
До свідчень обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу ненавмисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, суд ставиться критично та розцінює їх як обраний ним засіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнути відповідальності або пом`якшення йому покарання, так як аналіз зібраних по справі доказів свідчить, що саме ОСОБА_4 наніс тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується поясненнями самого обвинуваченого та спростовується поясненнями експертів в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження.
Не погоджується суд і з посиланнями захисника обвинуваченого на те, що в даному випадку потрібно перекваліфікувати дії ОСОБА_4 на ст. 119 КК України або виправдати підзахисного.
З субєктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, відвернуть настання смерті. Однак такий розрахунок виявляється легковажним. При вбивстві через необережність внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії (бездіяльності), але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.
Проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки природа його діяння (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджував захисник.
Як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 141 від 06.01.2016 року, на трупі ОСОБА_7 було виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - масивні крововиливи під м`яку мозкову оболонку правової півкулі головного мозку, мозочку та мікроскопічно лобної долі лівої півкулі; крововиливи над твердою мозковою оболонкою правої тім`яно-скроневої області, два крововиливи в м`які покриви голови: лобної області та лівої скроневої ділянки, два синці: лівої скроневої та навколоочної області; тілесні ушкодження утворилися від не менше ніж трьох ударів в ділянку лівої скроні тупими предметами з обмеженими контактуючою поверхнею, яким могли бути кисті рук, ноги людини у взутті та інші предмети з подібним характеристиками; черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 не могла утворитися при падінні на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без нього; удари були нанесені з силою, достатньою для виникнення черепно-мозкової травми з крововиливами над- і під оболонкою мозку; причиною смерті ОСОБА_7 була закрита черепно-мозкова травма з крововиливами над і під оболонки головного мозку.
При цьому в даній експертизі зазначено, що удари потерпілій наносились із достатньою силою.
Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .
Встановлені обставини події по даному кримінальному провадженні у своїй сукупності, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 наносив потерпілій удари в життєво важливий орган - голову - з достатньою силою, вказують на те, що ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілої і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто мав непрямий умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій.
За встановлених обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_4 не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків, він свідомо допускав настання цих шкідливих наслідків, але не мав при цьому чіткого уявлення про те, якою фактично буде шкода. Тому відповідальність у даному випадку при невизначеному умислі настає за фактично спричинений наслідок.
У постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" зазначається, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події, їх стосунки.
Суд приходить до твердого переконання, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 наніс не менше двох ударів лодонею стиснутою в кулак потерпілій ОСОБА_7 в голову як життєво важливий орган з метою умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки від заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення нанесення тілесних ушкоджень потерпілій кулаком, спростовуються показами експерта ОСОБА_23 та висновком експерта №34 від 16 травня 2015 року та висновком комісійної судово-медичної експертизи від 06.01.2016 року.
Норма, передбачена ч. 2 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілому (кваліфікований склад злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій. Склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів та виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, оскільки за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, обвинувачений привів у рух певні сили, які поза межами його волі потягнули настання додаткових більш тяжких, не бажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.
Особливість об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.
Зазначення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).
Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
В даному випадку ОСОБА_4 повинен відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно,- умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Що ж стосується смерті ОСОБА_7 , то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча обвинувачений і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілої.
Отже, у даному випадку має місце вчинення обвинуваченим злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілої), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.
Аналізуючи визнавальні свідчення обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_4 , а також з доказами, дослідженими у судовому засіданні, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України та Конституцією України, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині, суд приходить до твердого переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченого та захисника про те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та не доведене, оскільки органом досудового слідства всебічно та повно з`ясовано обставини справи. Будь-яких підстав ставити сукупність вказаних доказів під сумнів судом не встановлено. Суд вважає, що органом досудового розслідування вжито усіх можливих заходів, спрямованих на з`ясування обставин вчинення злочину.
Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_4 за ст. 121 ч.2 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть, так як обвинувачений ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння правою рукою, стиснутою в кулак, наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів в ліву частину обличчя та в ліву скроневу область, чим спричинив їй тілесні ушкодження, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Признаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 по справі не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд враховує рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги викладені вище обставини, враховуючи, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, під час вчинення якого він перебував у стані алкогольного сп`яніння, наслідки злочину у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі.
Покарання у виді реального позбавлення волі буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого, адже покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого.
На переконання суду, з урахуванням ряду обтяжуючих покарання обставин, обвинуваченому ОСОБА_4 немає підстав для призначення покарання з урахуванням ст. 69 ч.1 КК України, а з урахуванням положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінальних покарань» й для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також ті обставини, враховуючи що вчинений злочин посягає на таке безцінне нічим непоправне благо, як життя людини, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, але належних висновків для себе не зробив і скоїв злочин проти життя і здоров`я, що потягло за собою загибель людини.

Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нового злочину.
Одночасно суду слід врахувати, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 26.03.2009 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України і призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Постановою Балаклійського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання за попереднім вироком на невідбутий строк: 1 рік 5 місяців 4 дні.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, до повного відбуття покарання, призначеного йому вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 26.03.2009 року.
У такому разі, згідно ч. 4 ст. 81 КК України при вчиненні особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Ч.1 ст.71 КК України, вказує, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до положення п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року з відповідними змінами - при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і визначити їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
Судом встановлено, що Постановою Балаклійського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання за попереднім вироком на невідбутий строк : 1 рік 5 місяців 4 дні.
Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 71 КК України. Суду слід до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 26.03.2009 року.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі, міру запобіжного заходу цьому обвинуваченому необхідно залишити попередньою у вигляді тримання під вартою.
При цьому, на підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, що набрав чинності з 24.12.2015 року, та має ретроспективну дію в часі, суд зараховує тримання ОСОБА_4 під вартою як запобіжний захід із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Згідно зі ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна особа має право при визначенні будь-якого кримінального звинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Суд вирішує питання про речові докази на підставі ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 376, 394, 395 КПК України, ст. 121 ч.2 КК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання - у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 26.03.2009 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 8 (восьми) років 3 (трьох) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити вигляді тримання під вартою і строк відбуття покарання цьому обвинуваченому рахувати з часу його фактичного затримання з 18.04.2015 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 18.04.2015 року до 15.06.2016 року тривалістю 426 дні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з подальшим зарахування в строк відбування покарання строку, що обраховуватиметься після винесення цього вироку і до набрання ним законної сили (строку попереднього ув`язнення) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: волосся з голови та піднігтьовий вміст трупу ОСОБА_7 , які віддані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.
Речові докази по справі: 2 оптичні диски DVD R із відеозаписами, які що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити при кримінальній справі.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання вироку.

Головуючий: