№ 1-кп/317/132/2016
№ 317/1502/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000119 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринівка, Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 22 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же день ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

06 жовтня 2014 року солдату ОСОБА_4 була надана відпустка з терміном повернення до 16 жовтня 2014 року.

Однак 16 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до місця несення служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_1 з відпустки не прибув.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження військової служби 16 жовтня 2014 року не з`явився вчасно з відпустки до місця несення служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 29 лютого 2016 року.

В період з 16 жовтня 2014 року по 29 лютого 2016 року ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

06 жовтня 2014 року йому було надано відпустку з терміном повернення до 16 жовтня 2014 року. Однак, не бажаючи в подальшому проходити військову службу, він з відпустки не повернувся і знаходився за місцем свого проживання, влаштувавшись на роботу.

29 лютого 2016 року він повідомив про себе до військової прокуратури.

У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 408 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження, суд приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки він з метою ухилитися від військової служби не з`явився до місця служби з відпустки у встановлений термін (дезертирство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочину, проявив щире каяття, самостійно звернувся з зізнанням до прокуратури, характеризується добре та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

За таких обставин, враховуючи особу винного, для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1