АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/583/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/364/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в режимі відеоконференції з обвинуваченим та захисником кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Чортківського районного суду від 15 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2011 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, ухвалою від 13 листопада 2014 року Маневицького районного суду Волинської області звільнений від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на строк один рік сім місяців і три дні.

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на один рік і вісім місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду від 5 жовтня 2011 року у вигляді двох місяців позбавлення волі і остаточне покарання за сукупністю вироків призначено у вигляді одного року і десяти місяців позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 час його перебування під вартою у відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08 вересня 2015 року по 30 жовтня 2015 року.

Згідно з вироком 27 лютого 2015 року біля 2-ої години ОСОБА_7 на вулиці Незалежності міста Чорткова з метою заволодіння чужим майном умисно таємно викрав металеву кришку люка телефонної каналізації вартістю 420 гривень, яка встановлена поблизу ДП Чортківське лісове господарство, та належить ПАТ Укртелеком, чим спричинив потерпілій юридичній особі майнову шкоду на вказану суму.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить даний вирок скасувати та прийняти справедливе рішення, в зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, так як всі свідки, які свідчили в суді першої інстанції, є працівниками міліції, а інших свідків немає, хоча злочин був скоєний в центрі міста, де завжди людно, відбитків його пальців також ніде немає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить даний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати. Захисник вважає, що суд першої інстанції виносячи вирок, поверхнево віднісся до оцінки та аналізу доказів щодо невинуватості ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги КПК, допустив неповноту судового розгляду і його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. ОСОБА_7 в суді заявив, що вказаного злочину він не вчиняв, викриваючі його зізнавальні показання він дав на прохання начальника відділу карного розшуку Чортківського ВП ГУВП в Тернопільській області ОСОБА_9 , щоб останній зробив собі показник. На думку захисника, суд критично оцінив ці показання ОСОБА_7 безпідставно. Також, на думку захисника, суд безпідставно допитав в якості свідків, працівників поліції, які розслідували дане кримінальне провадження, оскільки вони не були очевидцями події і не допитувалися під час досудового розслідування.

Також, на думку захисника судом не було встановлено час скоєння злочину. Так, із заяви ПАТ Укртелеком вбачається, що крадіжка каналізаційного люка скоєна 02 березня 2016 року. Однак огляд місця події проведено лише 06 березня 2016 року і в цей день люк було вилучено в ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_9 в суді пояснював, що оперативна інформація про крадіжку люка поступила ще в лютому 2016 року. Обвинувачений ОСОБА_7 також вказує, що в лютому 2016 року він бачив в занедбаному будинку, де ніхто не проживає, вказаний каналізаційний люк.

В силу вказаних обставин, захисник вважає вирок суду незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення обинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги і просять задовольнити їх, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, оскільки вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вироком висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 в крадіжці металевої кришки люка телефонної каналізації 27 лютого 2016 року ґрунтуються на:

- визнавальних показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , які він дав в судовому засіданні 06 жовтня 2015 року;

- показаннях ОСОБА_7 на послідуючих судових засіданнях, де він відмовився від цих показань і заперечив свою вину у вчиненні вказаного злочину, суд оцінив критично, вважаючи це способом захисту від висунутого йому обвинувачення та - - уникнення відповідальності за вчиненні дії;

- показаннях потерпілого ОСОБА_10 , згідно яких в перших числах березня 2015 року було виявлено крадіжку кришки люка телефонної каналізації, по АДРЕСА_1 в зв`язку з чим вони звернулися з заявою в Чортківській відділ міліції;

- показаннях свідка ОСОБА_9 , згідно яких в лютому 015 року в райвідділ міліції поступила оперативна інформація про викрадення кришки каналізаційного люка, яка була внесена в журнал ОСОБА_11 зв`язку з цим ОСОБА_7 був запрошений в райвідділ міліції, де він зізнався в крадіжці цього люка і погодився його повернути, Потім даний люк був вилучений з будинку обвинуваченого;

- показаннях свідка ОСОБА_12 , який проводив огляд місця події 06 березня 2015 року, в процесі якого було виявлено відсутність каналізаційний люк, після чого працівники міліції поїхали до будинку обвинуваченого ОСОБА_7 , де він написав заяву та добровільно видав кришку каналізаційного люка;

- показаннях свідка ОСОБА_13 , згідно яких він був присутній при огляді місця події, де було викрадено кришку каналізаційного люка і після після того ОСОБА_7 написав заяву та добровільно видав цю кришку;

показаннях свідка ОСОБА_14 , згідно яких він розслідував дане кримінальне провадження і проводив слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_7 розказав та показав як він викрав кришку каналізаційного люка;

- показаннях свідка ОСОБА_15 , згідно яких ОСОБА_7 є його рідним братом і вони мають будинок по АДРЕСА_2 , який є в занедбаному стані. В лютому 2015 року він заходив в будинок і там бачив в кімнаті кришку каналізаційного люка. Він питав про це брата, але останній не зміг нічого відповісти. За кілька днів кришку люка вилучили працівники міліції;

- повідомленні районного центру телекомунікацій від 02 березня 2015 року №04/739 до Чортківського райвідділу міліції в якому йдеться про крадіжку верхньої кришки люка телефонної каналізації зв`язку по вул. Незалежності в м.Чорткові;

протоколі огляду місця події від 06 березня 2015 р., згідно якого на тротуарі по вул. Незалежності в м. Чорткові навпроти ресторану Авіаносець, неподалік огорожі державного підприємства Чортківський лісгосп є каналізаційний колодязь, на якому відсутній люк, який його закриває;

- заяві ОСОБА_7 від 06 березня 2015 року, згідно якої він добровільно видав працівникам міліції металевий каналізаційний люк, який він викрав 27 лютого 2015 року;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 17 березня 2015 року, згідно якого ОСОБА_7 розказав та показав про обставини викрадення каналізаційного люка по вул. Незалежності в м.Чорткові, який він візком відвіз до будинку по вул. Грушевського і там залишив; висновку судової товарознавчої експертизи №6-669/15 від 2 березня 2016 року, згідно якої залишкова вартість кришки телефонної каналізації, що належність ПАП Укртелеком станом на 27 лютого 2015 року може становити 420 грн.;

- постанові прокуратури Тернопільської області від 25 січня 2016 року, згідно якої досудове розслідування за заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо нього психологічного тиску працівниками міліції під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження закрито в зв`язку з не доведенням цих обставин.

Дослідивши вказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку , суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки вказаного каналізаційного люка і кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України, з чим колегія суддів погоджується.

У відповідності до ч.2 ст.84 КПК України одним із джерел доказів є показання.

Згідно ч.1 ст.95 КПК України показання це відомості, які подаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що підозрюваний, обвинувачений мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, законом для обвинуваченого передбачено не обов`язок, а право давати показання і, враховуючи особливу заінтересованість його в результатах справи, передбачається добровільність надання ним показань.

Окрім того, показання обвинуваченого, для того щоб стати доказами, повинні бути отримані при допиті на судовому слідстві в порядку ст.351 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні 06 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_15 добровільно погодився дати показання і повідомив про конкретні факти, що відносяться до даного кримінального провадження.

Тому, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції обґрунтовано послався на ці показання обвинуваченого, як на доказ в цьому кримінальному провадженні.

Судом відповідно до вимог ст.ст.23, 370 КПК України, в основу обвинувального вироку покладені показання обвинуваченого, отримані судом безпосередньо під час його допиту в судовому засіданні.

Вважати, що показання щодо вчинення злочинів обвинувачений давав під примусом зі сторони органу досудового слідства підстав немає, оскільки це ствердження спростовується результатами перевірки, проведеної прокуратурою області, згідно постанови від 25 січня 2016 року, якій судом дана належна оцінка і показання, дані обвинуваченим на досудовому слідстві, судом до уваги не бралися.

Водночас у будь-який момент судового розгляду обвинувачений може змінити свою позицію але в цьому випадку його показання підлягають оцінці відповідно до ст.94 КПК України, що і зробив суд у вироку.

Показання наведених в вироку свідків підтверджують факт вчинення крадіжки каналізаційного люка і обставини, пов`язані з встановленням та виявленням цього факту. В цій частині показання цих свідків, не дивлячись на це, що вони є працівниками міліції і приймали участь в розслідуванні даного кримінального провадження є доказами, які є належними і допустимими.

Щодо показань цих свідків стосовно показань ОСОБА_7 даних на досудовому слідстві, то вони не можуть бути допустимими доказами відповідно до ч.7 ст.97 КПК України.

Згідно вказаної статті у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимими доказами показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих їм під час здійснення ними кримінального провадження.

Посилатися на показаннях цих свідків з чужих слів немає необхідності, оскільки ОСОБА_7 добровільно дав показання в судовому засіданні, які були оцінені судом.

Показання потерпілого ОСОБА_16 підтверджують факт вчинення крадіжки каналізаційного люка, що є доведеним і ніким не заперечується.

Заявою ОСОБА_7 від 06 березня 2015 року підтверджується факт добровільної видачі ним каналізаційного люка, а тому вона є належним і допустимим доказом в даному кримінальному провадженні і суд правильно послався на неї в вироку.

Слідчий експеримент є однією із слідчо-розшукових дій, який проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Жодних претензій до протоколу слідчого експерименту від 17 березня 2015 року сторона захисту не висловлює, а тому зафіксовані в ньому дані є належним і допустимим доказом в даному кримінальному провадженні.

Отже, докази, на які послався суд в вироку, є належними і допустимими і в сукупності вони підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , наведені в апеляційній скарзі, про те що його обвинувачення не доведено, не відповідають дійсності.

Також, не відповідають дійсності стверджування в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , про те що суд поверхнево дослідив докази, допустив неповноту судового розгляду і грубо порушив вимоги КПК, оскільки вони нічим не підтверджені і стороною захисту не ставилося питання про дослідження доказів в суді апеляційної інстанції.

Згідно з обвинувальним актом та вироку суду злочин ОСОБА_7 було вчинено 27 лютого 2015 року і тому стверджування захисника, наведені в апеляційній скарзі, що не встановлено часу скоєння злочину також не відповідають дійсності.

Видача ОСОБА_7 вкраденого каналізаційного люка і проведення огляду місця події 06 березня 2015 року не спростовує даних, про те що ця крадіжка була вчинена в лютому 2015 року, як про це наголошується в апеляційній скарзі захисника.

Отже, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у встановленому законом порядку, його обвинувачення ґрунтується на належних і допустимих доказах. Сумнівів щодо доведеності його вини в колегії суддів не виникає.

Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно, всебічно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, колегією суду не встановлено.

Постановити виправдувальний вирок, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не може, оскільки це виходить за межі її повноважень.

Підстав закривати кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.

Вирок суду першої інстанції достатньо мотивований і обґрунтований і підстав для його скасування чи зміни немає.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2