Провадження №1-кп/761/333/2016
В И Р О К
іменем України
14 листопада 2016 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

за участю :

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0002735 від 23 березня 2014 року,

за обвинуваченням ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 12 грудня 2008 року Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки , 29 вересня 2009 року Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,звільнений з місць відбування покарання 4 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_12 23 березня 2014 року, близько 01 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 10, підійшов до автомобіля марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , на якому знаходилась шашка таксиста.

В подальшому ОСОБА_12 , з метою вимагання у таксиста безкоштовного надання послуг перевезення, дістав з кобури предмет, схожий на пістолет та перезарядивши його направив в сторону ОСОБА_13 , який в цей час знаходився в автомобілі.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру, ОСОБА_12 сів на праве пасажирське сидіння автомобіля та продовжуючи погрожувати вбивством за допомогою предмету схожого на пістолет, шляхом залякування вимагав ОСОБА_13 відвезти його до вул. Білоруська, 2 в м. Києві. В ході цього, ОСОБА_13 злякавшись за своє життя та здоров`я відвіз ОСОБА_12 у вказане ним місце. ОСОБА_12 в свою чергу, не розрахувавшись вийшов з автомобіля та попрямував в напрямку вул. Артема в м. Києві.

Тим самим ОСОБА_12 завдав ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 40 гривень.

Крім того, 03 квітня 2015 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_2 , який на той момент знаходився поблизу будинку №51 по бул. І. Лепсе в м. Києві помітивши ключ, який знаходився у замку запалення, вирішив повторно незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 з правом користування ОСОБА_15 , ОСОБА_12 скориставшись відсутністю останнього у салоні автомобіля та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, пересів на сидіння водія автомобіля марки «Део Нексіа» ,державний номерний знак НОМЕР_2 . Перебуваючи на сидінні водія вказаного автомобіля, ОСОБА_12 скориставшись ключем, який знаходився у замку запалення, завів двигун автомобіля на якому в подальшому вулицями міста Києва доїхав до перехрестя просп. Перемоги та вул. Гарматної в м. Києві, де скоїв дорожньо-транспортну пригоду з іншим транспортним засобом, тим самим протиправно, всупереч волі особи, що користувалася транспортним засобом, повторно незаконно заволодів автомобілем марки «Део Нексіа» ,державний номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, 20 вересня 2015 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, ОСОБА_12 разом з невстановленою особою проходили поблизу адреси: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 19 в м. Києві. В цей час ОСОБА_12 разом з невстановленою особою звернули увагу на ОСОБА_16 , який сидів на лавочці поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 . Вважаючи, що у ОСОБА_16 можуть знаходитися гроші та цінні речі, у ОСОБА_12 та невстановленої особи виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 вересня 2015 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, підійшли до ОСОБА_16 та діючи згідно попередньо розробленого плану не встановлена слідством особа, пирснула невідомою речовиною в обличчя ОСОБА_16 , в результаті чого останній відчув фізичний біль. В цей же час ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, користуючись безпорадністю ОСОБА_16 та діючи згідно розробленого плану, повторно, відкрито, з лівої кишені штанів потерпілого викрав його особистий мобільний телефон марки «Fly IQ» вартістю 950 гривень, в середині якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, та карта пам`яті 1 GB вартістю 150 гривень, та мобільний телефон марки «LG», який матеріальної цінності не представляє, без грошових коштів на рахунку, також з рук вирвали сумку чорного кольору в якій знаходились документи, які матеріальної цінності для потерпілого не становить та грошові кошти в сумі 6 110 гривень.

А всього відкрито викрали майна на загальну суму 7 110 гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_12 разом з невстановленою особою з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, пояснив,що він неофіційно працював в якості охоронця у торгівельному центрі «Глобус», у м. Києві,де йому на час роботи видали пневматичний пістолет. 22 березня 2014 року, він забрав після роботи пневматичний пістолет собі додому. Увечері подзвонив його керівник та наказав привезти йому зазначений пістолет, пообіцявши віддати йому заробітну плату за відпрацьований час. Вночі 23 березня 2014 року, близько першої години, вийшовши на вулицю,за місцем свого проживання, вул. Велика Житомирська, 10, він побачив автомобіль «таксі», на якому він доїхав в район станції метро «Лук`янівська», де він повинен був зустрітися з керівником. По приїзду він розрахувався з водієм ОСОБА_13 за поїздку, дав тому 50 грн., водій повернув йому 3 гривні здачі. В автомобілі він пістолет, який знаходився у кобурі, не доставав та не погрожував ним водію ОСОБА_13 . Вийшовши з автомобіля, він став дзвонили керівнику, однак у того мобільний телефон був вимкнутий. В районі вул. Мельникова, він зупинив автомобіль «Деу Ланос», який мав ознаки таксі, та попросив водія, щоб той безкоштовно довіз його до вул. В.Житомирська, 10, на що водій погодився. Він сів в автомобіль, став зав`язувати шнурки, у нього випав пістолет, який побачив водій автомобіля ОСОБА_17 . Водій включив аварійну сигналізацію. Між ним та водієм ОСОБА_17 зав`язалася штовханина, оскільки водій намагався забрати у нього пістолет. В цей час до них, на автомобілі під`їхав водій ОСОБА_13 , який підвозив його на автомобілі в район станції метро «Лук`янівська» та підбігли бійці самооборони, які його затримали. Водію ОСОБА_18 він пістолетом не погрожував, той сам погодився безкоштовно довести його додому.

В квітні 2015 року він за запрошенням свого знайомого на ім`я ОСОБА_19 , на автомобілі «Деу Нексія» під керуванням водія ОСОБА_15 , їздив в Київську область, с. Вишеньки, після чого повернулися до м. Києва. Під час поїздки він вживав пиво. Водій зупинив автомобіль на вул. Лепсе, після чого водій ОСОБА_19 та ще два чоловіки, які були в автомобілі, пішли у приміщення кафе, а він залишився в автомобілі та слухав музику ,при цьому водій залишив ключі від автомобіля в замку запалення автомобілю. Знаходячись один в автомобілі,він пересів за кермо автомобіля та вирішив розвернутися на автомобілі. Завів двигун автомобілю за допомогою ключа та поїхав на ньому до місця розвороту, однак в районі перехрестя проспекту Перемоги та вул. Гарматної у м. Києві,він не справився з керуванням автомобілем та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Після чого втік з місця пригоди,залишивши на місті пригоди автомобіль,який отримав пошкодження. Він запитував у водія дозвіл,щоб послухати музику та розвернутися на автомобілі,однак не почув відповідь останнього.

Вночі 20 вересня 2015 року він разом з хлопцем,з яким познайомився напередодні, проходили біля будинку №19 по вул. Мала Житомирська в м. Києві,де побачили раніше невідомого ОСОБА_16 , який сидів на лавці. Домовившись між собою вони вирішили заволодіти майном або грошовими коштами ОСОБА_16 для цього підійшли до останнього, хлопець, який був з ним, пирснув в обличчя потерпілому речовиною з газового балончику. Після чого вони забрали з кишені брюк потерпілого два мобільних телефони, він вихопив з рук потерпілого сумку та втекли в різні сторони. ОСОБА_16 став кричати, звати на допомогу, побіг за ним. Він разом з викраденою сумкою був затриманий працівниками поліції біля будинку №15 по вул. М.Житомирська в м. Києві.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , вина останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.289 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, потерпілий ОСОБА_13 пояснив суду, що 23 квітня 2014 року ,в нічний час,він на автомобілі марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 ,знаходився на стоянці неподалік будинку №10 по вул. Велика Житомирська в м. Києві, на автомобілі знаходилася шашка таксиста. Близько першої години на переднє пасажирське сидіння сів раніше невідомий йому ОСОБА_12 , який дістав з кобури пістолет, перезарядивши його, направив пістолет у його сторону, та погрожуючи фізичною розправою,вбивством у разі невиконання його вимог, наказав безкоштовно відвезти його до вул. Білоруської у м. Києві. Злякавшись за своє життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_12 реально, він відвіз ОСОБА_12 у вказане ним місце, де ОСОБА_12 вийшов з автомобіля не розрахувавшись з ним за надані послуги таксі,розмір яких за таку поїздку складає 40 гривень, та пішов в сторону вул. Артема в м. Києві. Він зателефонував по номеру «102» та повідомив про те що трапилося з ним та про те, що злочинець разом з пістолетом знаходиться на вулицях Києва, дав про нього відомі дані. Він вирішив прослідувати на автомобілі вслід за ОСОБА_12 , щоб зорієнтувати працівників міліції. Неподалік кінотеатру «Київська Русь» він побачив, як чоловік схожий на ОСОБА_12 сів в автомобіль. Відразу ж після цього в автомобілі загорілися аварійні вогні. Він підбіг до автомобілю та побачив, що в машині йде боротьба між водієм та ОСОБА_12 , при цьому в руках у ОСОБА_12 знаходився пістолет. Водій автомобіля відчинив йому двері автомобіля, він вихватив з рук ОСОБА_12 пістолет та вдвох з водієм затримали його.

Потерпілий ОСОБА_16 пояснив суду ,що 20 вересня 2015 року, вночі, він сидів на лавочці по вул. Мала Житомирська, у м. Києві,оскільки не встиг на метро. Близько 4 годин до нього підійшли два чоловіки,одним серед яких був ОСОБА_12 , сказали, що вони з «Правого сектору» , стали його обшукувати. При цьому чоловік, який був разом зі ОСОБА_12 , приснув йому в обличчя з балончика невідомою газовою речовиною. Хтось з двох дістав з карману його штанів два мобільних телефону, ОСОБА_12 вихопив з рук сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 6110 гривень, документи. Після чого ОСОБА_12 та інший чоловік стали тікати,а він став кричати та звати на допомогу,сам побіг вслід за ОСОБА_12 . Неподалік проїздили на автомобілі працівники поліції ,які затримали ОСОБА_12 разом з викраденою у нього сумкою,в якій знаходилися грошові кошти, біля будинку №15 по вул. М.Житомирська в м. Києві .

Потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду, що 3 квітня 2015 року знайомий ОСОБА_20 попросив його,щоб він на автомобілі, марки «Деу Нексія», держаний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності його матері ОСОБА_14 з правом користування автомобілем їм, звозив його та знайомих у Київську область. Серед присутніх в автомобілі був ОСОБА_12 , який сів в автомобіль в районі мосту по вул. Лепсе в м. Києві та з яким він раніше не був знайомим. Після поїздки в с. Вишенки Київської області, вони повернулися в м. Київ,де знайомі попросили зупинити автомобіль по вул. І. Лепсе,51. Знайомі зашли в кафе, а він вийшов з автомобіля за власними потребами на декілька хвилин. ОСОБА_12 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, сказав, що йому погано та він залишиться чекати їх в автомобілі . При цьому, він забув дістати з замку запалення автомобіля ключі. Він не дозволяв ОСОБА_12 керувати його автомобілем, розвертатися на ньому, пересідати за кермо автомобілю. Коли він вийшов на вулицю через декілька хвилин, автомобіля на місці,де він його зупинив, не було. Він зрозумів,що його автомобілем протиправно заволодів ОСОБА_12 . ОСОБА_20 став дзвонити ОСОБА_12 , який спочатку не брав телефон, а потім повідомив,що він знаходиться на вул. Гарматній. Коли він приїхав на перехрестя проспекту Перемоги та вул. Гарматної в м. Києві, побачив, що його автомобіль пошкоджений внаслідок ДТП, а ОСОБА_12 разом з ключами від автомобіля зник. Спричинена йому шкода внаслідок незаконного заволодіння автомобілем, пошкодженням автомобілю відшкодована йому ОСОБА_12 добровільно у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що 3 квітня 2015 року ОСОБА_15 на своєму автомобілі марки «Деу Нексія», за його проханням, возив його, ОСОБА_21 ,хлопця за ім`ям ОСОБА_19 в с. Вишеньки Київської області, разом з ними також в автомобілі їздив ОСОБА_12 , який був знайомим ОСОБА_21 , який на протязі поїздки вживав пиво. Після повернення в м. Київ, зупинилися біля кафе по вул. Лепсе

м. Києва. Він, ОСОБА_22 та ОСОБА_19 пішли в кафе випити кави,а ОСОБА_15 сказав, що вийде на хвилинку до туалету. ОСОБА_12 сидів на задньому пасажирському сидінні автомобіля,слухав музику та повідомив їм, що він залишиться в автомобілі, оскільки погано себе почуває. ОСОБА_12 не просив дозволу у ОСОБА_15 на керування автомобілем. ОСОБА_15 не дозволяв ОСОБА_12 сідати за кермо автомобіля, керувати автомобілем. Через декілька хвилин ОСОБА_15 повідомив, що його автомобіль викрали. Вони стали телефонувати ОСОБА_12 , який повідомив, що автомобіль знаходиться на вул. Гарматній, що на відстані близько 3 км від місця,де ОСОБА_15 залишив автомобіль. Прибувши на перехрестя проспекту Перемоги та вул. Гарматної м. Києва, побачили, що за участю автомобіля «Деу Нексія» трапилася дорожньо-транспортна пригода, при цьому ОСОБА_23 з місця ДТП разом з ключами від автомобіля зник.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дав показання, аналогічні що і свідок ОСОБА_20 .

Також вина ОСОБА_12 підтверджується наступними доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 23 березня 2014 року, відповідно до якого була оглянута асфальтна ділянка (тротуар) по вул. Мельникова, 1, в м. Києві, де на асфальті було виявлено металевий предмет схожий на пістолет марки ПМ з маркуванням ПМФ-1 ТОВ СЕМ (4,0 мм Т 13311680). Крім того, неподалік від пістолету було виявлено мобільний телефон марки «Nokia» білого кольору imei: НОМЕР_3 . Вказаний предмет схожий на пістолет та мобільний телефон були вилучені при огляді місця події 23 березня 2014 року;

- даними, які містяться в протоколі огляду від 24 березня 2014 року з фототаблицею, відповідно до якого оглядався CD-R диск марки Atex, наданий директором ТОВ «Союз-Інформ», що по вул. Білоруська, 2 в м. Києві, де зафіксовано ,як 23 березня 2014 року ,в 01 год.49 хв., до центрального входу ТЦ «Квадрат» ,біля входу до магазину «Сільпо» ,що по вул. Білоруська ,2, в м. Києві під`їжджає автомобіль темного кольору ,зовні схожий на «Опель»,з правої пасажирської двері автомобіля виходить пасажир і в цей час з автомобіля також виходить водій ; пасажир підходить до водія ,потім прямує від автомобіля в напрямку вул.Артема в м. Києві . Також зафіксовано,як чоловік ,схожий на ОСОБА_12 ,одягнений в плямисті штани ,заправлені у взуття ,тримає в правій руці предмет,схожий на пістолет;

- постановою про визнання речовими доказами від 24 березня 2014 року,відповідно до якої відеозапис з камер спостереження за 23 березня 2014 року в період часу з 01 год. 49 хв.,за адресою ; м. Київ, вул.Білоруська ,2,ТЦ «Квадрат» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0002735 ;

- даними висновку експерта №236 від 03 квітня 2014 року, відповідно до якого предмет схожий на пістолет з маркуванням «ПМФ-1» № НОМЕР_4 вилучений 23 березня 2014 року, в ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 1, є пістолетом «ПМФ-1» № НОМЕР_4 калібру 4 мм, до вогнепальної зброї не відноситься та призначений для стрільби патронами Флобера калібру 4 мм, кільцевого спалаху, виготовлений промисловим способом фірми ТОВ С.Е.М. Україна», знаходиться у справному стані ,для проведення пострілів придатний ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 грудня 2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_12 на фото №3 як особу, яка 03 квітня 2015 року ,близько 21 години 00 хвилин, перебувала за кермом автомобіля марки «Део Нексіа» ,державний номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, просп. Перемоги на перехресті з вул. Гарматною ;

- даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 20 вересня 2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого поблизу адреси: м. Київ, вул. М. Житомирська, буд. №15, виявлено та вилучено сумку чорного кольору ,в якій знаходилися папка з робочими документами ,блокнот з записами ,грошові кошти в сумі 6110 гривень, якими заволоділи обвинувачений разом з невстановленою особою під час відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_16 , у приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_3 виявлено та вилучено трикотажну кофту сірого кольору;

- даними протоколу огляду предмету від 25 вересня 2015 року, відповідно до якого було оглянуто сумку чорного кольору, в ході огляду вмісту якої виявлено папку з документами та блокнот з записами, а також грошові кошти в сумі 6110 грн., які були виявлені та вилучені при огляді місця події 20 вересня 2015 року;

- даними протоколу огляду предмету від 25 вересня 2015 року, відповідно до якого було оглянуто трикотажну кофту сірого кольору з капюшоном ;

-вилучені в ході огляду місця події від 20 вересня 2015 року сумка чорного кольору, в якій знаходилися папка з робочими документами ,блокнот з записами ,грошові кошти в сумі 6110 гривень, трикотажна кофта сірого кольору з капюшоном визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні,що вбачається з постанов про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25 вересня 2015 року ;

- даними, які містяться у довідці по повідомленню лікаря від 20 вересня 2015 року, відповідно до якої було встановлено, що потерпілий ОСОБА_16 отримав хімічний опік обох очей;

- висновком судово-психіатричного експерта №17 від 20 січня 2015 року,відповідно до якого, ОСОБА_12 в період часу ,до якого відносяться діяння в скоєнні яких він підозрюється (23 березня 2014 року) ,страждав на легку розумову відсталість (F70 згідно з МКХ-10) ;ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності ,або іншого хворобливого стану психіки не виявляв;за своїм психічним станом в той період міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_12 страждає на легку розумову відсталість (F70 згідно з МКХ-10) ;за своїм психічним станом ОСОБА_12 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність -з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні

вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру ,шляхом погрози вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ,вчиненого повторно ; відкритого викрадення чужого майна (грабіж) ,поєднаного з насильством ,яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно,за попередньою змовою групою осіб; незаконного заволодіння транспортним засобом ,вчиненого повторно.

При цьому суд відкидає доводи обвинуваченого щодо того,що він розрахувався з водієм ОСОБА_13 за поїздку ,в автомобілі він пістолет,який знаходився у кобурі, не доставав та не погрожував ним водію ОСОБА_13 ,а також щодо того,що він

20 вересня 2015 року керував автомобілем марки «Деу Нексія» ,державний номерний знак НОМЕР_5 ,з дозволу водія автомобіля ОСОБА_15 , оскільки вони спростовуються здобутими по кримінальному провадженню зазначеними доказами у їх сукупності,зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_13 ,протоколом огляду від 24 березня 2014 року CD-R диску марки Atex, з відеозаписом з камер спостереження. наданого ТОВ «Союз-Інформ», що по вул. Білоруська, 2 в м. Києві, показаннями потерпілого ОСОБА_15 ,свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,вважає їх надуманими,даними обвинуваченим з ціллю уникнути відповідальності за скоєне.

За таких обставин, суд вважає доведеним,що ОСОБА_12 вчинив вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру ,шляхом погрози вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ,вчинене повторно, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 189 КК України; відкрите викрадення чужого майна (грабіж) ,поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ,вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України.

Крім цього, ОСОБА_12 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 23 березня 2014 року близько 01 години 50 хвилин, перебуваючи на проїжджій частині за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 1, шляхом жесту руки, зупинив автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_6 із шашкою таксі на якому пересувався ОСОБА_17 . В подальшому сівши на праве пасажирське сидіння вказаного автомобіля ОСОБА_12 з метою повторного вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру, дістав з кобури предмет, схожий на пістолет та шляхом погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, направивши на ОСОБА_17 предмет, схожий на пістолет, вимагав від останнього відвезти його за адресою: м. Київ, вул. В. Житомирська, 10.

В подальшому ОСОБА_17 злякавшись за своє життя та здоров`я, своїми силами почав протидіяти та затримав останнього.

По вказаному епізоду дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України ,як вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру, шляхом погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 повідомив, що в районі вул. Мельникова у м. Києві, він зупинив автомобіль «Деу Ланос», який мав ознаки таксі, та попросив водія, щоб той безкоштовно довіз його до вул. В.Житомирська,10, оскільки у нього не було грошових коштів,на що водій погодився. Він сів в автомобіль, став зав`язувати шнурки, в цей час у нього випав пневматичний пістолет,який побачив водій автомобіля ОСОБА_17 . Між ним та водієм ОСОБА_17 зав`язалася штовханина,оскільки водій намагався забрати у нього пістолет. В цей час до них, на автомобілі під`їхав водій ОСОБА_13 , який підвозив його на автомобілі в район станції метро «Лукьянівська» та підбігли бійці самооборони, його затримали. Зазначає, що водію ОСОБА_17 він пістолетом не погрожував, не залякував спричиненням тілесних ушкоджень, не вимагав таким чином безкоштовного права на проїзд в автомобілі таксі, водій добровільно на його прохання погодився безкоштовно довести його додому.

Провину обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України по епізоду із потерпілим ОСОБА_17 сторона обвинувачення доводить показаннями потерпілого ОСОБА_13 ,який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що він вирішив прослідувати на автомобілі вслід за ОСОБА_12 . Неподалік кінотеатру «Київська Русь» він побачив, як чоловік схожий на ОСОБА_12 сів в автомобіль. Відразу ж після цього в автомобілі загорілися аварійні вогні. Він підбіг до автомобілю та побачив, що в машині йде боротьба між водієм та ОСОБА_12 ,при цьому в руках у ОСОБА_12 знаходився пістолет . Водій автомобіля відчинив йому двері автомобіля, він вихопив з рук ОСОБА_12 пістолет та вдвох з водієм затримали його .

Потерпілий ОСОБА_17 неодноразово, в судове засідання не з`явився, за місцем реєстрації, фактичного проживання не проживає.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 неодноразово в судове засідання не з`явилися, місцезнаходження їх невідомо.

Судом в порядку ч.6 ст. 22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема

ухвалою суду від 8 грудня 2015 року було задоволено клопотання прокурора та в порядку ст. 333 КПК України винесено ухвалу про доручення органу досудового розслідування встановлення місця знаходження потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , забезпечення їх явки до суду, надавалися судові доручення з метою встановлення місця знаходження зазначених потерпілого та свідків,проте прийнятими органом досудового розслідування заходами встановити місцезнаходження потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 не представилося можливим.

Сторона обвинувачення своїм правом на допит потерпілого ОСОБА_17 , вищезазначених свідків не скористалася не забезпечивши їх явку до суду та не надала суду інших доказів для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину 23 березня 2014 року відносно ОСОБА_17 .

Будь-яких інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_12 вимагання безкоштовного права на послуги майнового характеру ,шляхом погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_17 за викладених в обвинувальному акті обставинах,стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим , якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї статті усі сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин ,які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні ,покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях ,усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року відзначає,що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст. 6 Конвенції, і вимагає воно,окрім іншого,щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення ,ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами ,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу.

При цьому ,відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України ,жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному ,повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності ,керуючись законом ,повинен оцінити кожен доказ з точки зору належності ,допустимості ,достовірності ,а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Таким чином,суд провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими,судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом її переконливості ,дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції ,вирішуючи лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків ,у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій,оскільки функції обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України по епізоду від 23 березня 2014 року відносно ОСОБА_17 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення по зазначеному епізоду вчинене обвинуваченим.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 ,суд визнає добровільне відшкодування ним завданої шкоди потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_15 .

Суд визнає в якості обставини,що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 ,вчинення ним кримінального правопорушення 4 квітня 2015 року у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочинів, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі та неможливим обрати відносно нього покарання не пов`язане з позбавленням волі,або інший вид покарання, призначивши також відносно обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.2 ст. 289 КК України додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що є власністю засудженого.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання » зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 23 березня 2014 року по 12 березня 2015 року, з 20 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили ,з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо процесуальних витрат у розмірі: 687 грн. 96 коп. за проведення НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві балістичної експертизи №236 від 03 квітня 2014 року, то вони у відповідності до ст.124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_12 у повному обсязі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України: CD - диск з відеозаписом з камер спостереження за 23 березня 2014 року, наданий ТОВ «Союз-Інформ», який зберігається при матеріалах судового провадження зберігати в матеріалах судового провадження; сумку чорного кольору, папку з робочими документами, блокнот з записами, грошові кошти в сумі 6 110 гривень, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_16 , слід передати за їх належністю потерпілому ОСОБА_16 ; трикотажну кофту сірого кольору, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за даними статтями у виді:

за ч.2 ст.189 КК України 5 років позбавлення волі ;

за ч.2 ст.186 КК України 4 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України 6 років позбавлення волі,з конфіскацією всього майна,що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточно ОСОБА_12 покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,з конфіскацією всього майна,що є його власністю .

ОСОБА_12 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України по епізоду від 23 березня 2014 року відносно ОСОБА_17 та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 20 вересня 2015 року, зарахувавши ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 23 березня 2014 року по 12 березня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення в період з 23 березня 2014 року по 12 березня 2015 року, з 20 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою - залишити без зміни.

Стягнути зі ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 687 грн. 96 коп. за проведення НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві балістичної експертизи №236 від 03 квітня 2014 року.

Речові докази: CD - диск з відеозаписом з камер спостереження за 23 березня 2014 року, наданий ТОВ «Союз-Інформ», який зберігається при матеріалах судового провадження зберігати в матеріалах судового провадження; сумку чорного кольору, папку з робочими документами, блокнот з записами, грошові кошти в сумі 6 110 гривень, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_16 - передати за їх належністю потерпілому ОСОБА_16 ; трикотажну кофту сірого кольору, яка знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_12 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1