Справа №483/975/16-к 20.07.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
на ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
представник заінтересованої особи
ТОВ «Очаківський райагрохім» ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області про арешт майна та накласти арешт на майно, належне ТОВ «Очаківський райагрохім», а саме: зерно пшениці вагою 86 480 кг та 12 450 кг, а також автомобілі марки «Камаз» р/н: НОМЕР_1 , марки «Камаз» р/н: НОМЕР_2 , марки «Камаз» р/н: НОМЕР_3 , марки «Камаз» р/н: НОМЕР_4 , марки «ГАЗ 53» р/н: НОМЕР_5 , марки «ГАЗ 53» р/н: НОМЕР_6 , які використовувались для вчинення злочину.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області про арешт майна відмовлено.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає ухвалу незаконною, а висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилається на те, що згідно матеріалам кримінального провадження, поле розміром 45,09 га засіяно озимим ячменем, а поле розміром 30,09 га засіяно озимою пшеницею. Встановлено, що земельні ділянки (пасовища) розпахані та самовільно зайняті, а ТОВ «Очаківський райагрохім» проводить збирання врожаю, зокрема, зібрано зерно пшениці вагою 86 480 кг та 12 450 кг. При цьому, перевезення врожаю відбувалось за допомогою техніки, що є власністю ТОВ «Очаківський райагрохім», яка використовувались для вчинення злочину.
Апелянт вважає, що врожай та транспорті засоби є речовими доказами у кримінальному провадженні та потребують накладення арешту з метою їх збереження як речових доказів.
Оспорює висновок слідчого судді з приводу того, що арешт майна перешкоджатиме господарській діяльності ТОВ «Очаківський райагрохім» незаконним.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчий СВ Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на зерно пшениці вагою 86 480 кг та 12 450 кг, що належить ТОВ «Очаківський райагрохім».
В обґрунтування клопотання зазначено, що зерно є речовим доказом, а тому необхідно на них накласти арешт з метою його збереження.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з того, що у кримінальному провадженні не заявлено цивільний позов, відсутній матеріальний збиток та застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна перешкоджатиме господарській діяльності ТОВ «Очаківський райагрохім».
Посилання слідчого в клопотанні на необхідність арешту зернових культур для проведення експертних досліджень, слідчий суддя визнав необґрунтованими, оскільки орган досудового слідства не позбавлений можливості в добровільному порядку звернутися до ТОВ «Очаківський райагрохім» та одержати відповідні зразки.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу зміни до частини третьої статті 170 див. в Законі № 772-VIII від 10.11.2015.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте, цих вимог закону слідчий суддя не дотримався при прийнятті рішення. При цьому, слідчий суддя послався на норми закону в редакції, що не є чинною, що є неприпустимим.
Згідно проведених Парутинською сільською радою обстежень земельних ділянок розмірами 30,09 га та 40,09 га, ці ділянки (пасовища) незаконно розпахані та засіяні зерновими культурами, хоча землі резервного фонду сільської ради у власність та користування не надавались.
За повідомленням виконкому Парутинської сільської ради від 16.06.2016 року, за період 2004-2016 роки на землі резервного фонду договори оренди не укладалися.
Клопотання про накладення арешту на майно слідчий мотивує тим, що згідно огляду місця події за місцем розташування земельної ділянки розміром 30,09 га встановлено, що на цій земельній ділянці за допомогою найманої та власної техніки проводить збирання врожаю ТОВ «Очаківський райагрохім». Зафіксовано збирання врожаю зерна пшениці вагою 86 480 кг. Крім того, частина врожаю зерна пшениці завозилась на інші ваги та становить 12 450 кг.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що зазначений врожай, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що зазначено у клопотанні слідчого та в поданій апеляційній скарзі.
З огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя при постановленні рішення не врахував, що не накладення арешту може призвести до зникнення, знищення, перетворення або відчуження майна, а метою арешту є забезпечення кримінального провадження.
В клопотанні слідчого міститься достатнє обґрунтування щодо необхідності арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Разом з тим, при розгляді клопотання слідчий суддя не дотримався вимог ч. 1 ст. 173 КПК України абзац перший частини першої статті 173 із змінами, внесеними згідно із Законом № 769-VIII від 10.11.2015, згідно яким слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Тому, є обгрунтованими доводи апелянта про достатність підстав для задоволення клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 про арешт майна.
Посилання слідчого судді на те, що у кримінальному провадженні не заявлено цивільний позов та відсутній матеріальний збиток, не є підставою для відмови у накладенні арешту, оскільки при розгляді клопотання слідчого встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, слідчим суддею прийняте невірне рішення, яке підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тому, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання про накладення арешту на речові докази, з метою їх збереження, у вигляді встановлення заборони в розпорядженні майном, належним ТОВ «Очаківський райагрохім», що відповідає вимогам ч.11 ст. 170 КПК України.
Апеляційний суд вважає безпідставними висновки слідчого судді про перешкоди для здійснення господарської діяльності ТОВ «Очаківський райагрохім» у разі накладення арешту на майно, оскільки такий вид заборони як заборона у розпорядженні майном, про що просить апелянт, не є перешкодою для здійснення господарської діяльності, і застосовується з метою забезпечення збереження речових доказів.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про накладення арешту на транспортні засоби, які використовувалися при вчиненні злочину, але ж це питання не ставиться у клопотанні слідчого, то апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора начальника Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 про арешт майна та накласти арешт, у вигляді заборони в його розпорядженні, на зерно пшениці вагою 86 480 кг та 12 450 кг, що належить ТОВ «Очаківський райагрохім».
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3