Справа № 367/3704/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1240/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 04.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-28.10.2015 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

засуджено та призначено покарання за ч. 2, 3, ст. 185, 70, 71 КК України 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1371 грн. та на користь держави за проведення судово-трасологічної експертизи 491 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 31 серпня 2015 року близько 10 години 20 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) знаходячись біля магазину «Космо» за адресою Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 7, діючи повторно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Giant» жовтого кольору, залишкова вартість якого згідно висновку спеціаліста від 21.04.2016 року становить 8 921, 00 грн., який знаходився біля вказаного магазину та належить ОСОБА_8 . З місця вчинення злочину ОСОБА_7 разом із викраденим майном зник, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 08 квітня 2016 року близько 17 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), повторно, шляхом незаконного вторгнення без застосування засобів подолання перешкод, через двері, які були не замкнені, проник до підвалу будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСББ «Гранд Лайф 5», звідки викрав бензопилу «Oleo-Mac Mandi 5S» червоного кольору, залишкова вартість якої згідно висновку спеціаліста від 19.04.2016 року становить 4 300 грн., яка належить ОСОБА_9 . З місця вчинення злочину ОСОБА_7 разом із викраденим майном зник, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2016 року в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, змінити та постановити ухвалу, якою визначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання та покарання призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року визначити остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Визначити покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року та новим вироком остаточне покарання визначити ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд в порушення вимог ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України безпідставно не призначив покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за вчинення 31.08.2015 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та не визначив остаточне покарання з урахуванням попереднього вироку Ірпінського міського суду від 28.10.2015 року. Місцевим судом необхідно було спочатку призначити покарання за злочин, який вчинено до постановлення першого вироку, після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України і остаточно за сукупністю вироків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути кримінальну справу і зменшити строк його ув`язнення, оскільки він повністю згоден з вироком суду і повністю визнав свою вину у вчиненому злочині. Зазначає, що хоче змінити свій спосіб життя, нести благо суспільству та виховати дитину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий пітримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задоволити, проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про зменшення строку відбування покарання є безпідставними.

Як вбачається з вироку, суд при обранні виду та розміру покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, котрий за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочинів.

Крім того, судом враховано що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність то вони є слушними.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз. 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Проте, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вищезазначені положення дотримані не були.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року за ч. 3 ст. 185 до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

Згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив викрадення чужого майна 31 серпня 2015 року, тобто до ухвалення відносно нього вироку Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року, а також 08 квітня 2016 року, вже після ухвалення вищевказаного вироку.

За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинен був керуватися ч. 4 ст. 70 та ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання та покарання призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та новим вироком остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим на 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

СУДДІ: