Справа № 723/2294/16-к
Провадження № 1-кп/715/115/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний суду Чернівецької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретяр судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження
прокурор ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше несудимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю в своїх показаннях підтвердив обставини вчинення ним злочину, крім того показав, що у вчиненому щиро кається, просив суд суворо не карати його.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , вказував на те, що претензій до обвинуваченого він не має, просив суворо його не карати, волі не позбавляти та не позбаляти його права керування транспортними засобами.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_5 є склад злочину передбачений ч.2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, що ним вчинено вперше необережний тяжкий злочин, всі обставини справи, особу винного, його молодий вік, стан його здоров`я, має на утриманні малолітню дитину, позитивну характеристику по місцю проживання, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, його майновий стан, що раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність претензій з боку потерпілого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
На думку суду обвинуваченому ОСОБА_5 є недоцільним призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами виходячи із обставин вчинення необережного злочину, а також того, що, обвинувачений під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати згідно з ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ транспортний засіб марки «OPEL COMВО» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по кримінальній справі в сумі 1847,16 гривень.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: