Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________копія:_________
У Х В А Л А
Іменем України
14 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000697 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тайкури, Рівненського р-ну, Рівненської обл., проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 (далі-прокурор) на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Кримінальне провадження №0000697 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, закрито у зв`язку зі зміною обстановки.

В обгрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до уникнення обвинуваченим справедливого покарання за вчинений злочин. Зокрема зазначає, що посилання суду в ухвалі на обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, можуть бути визнані як пом`якшуючі покарання обставини та не є свідченням втрати суспільної небезпеки вчиненого ним діяння та підставою для закриття судом кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України. Також вказує, що наведені судом в оскаржуваній ухвалі висновки, не можуть свідчити як кожен окремо, так і в своїй сукупності про зміну обстановки, яка б потягла за собою втрату вчиненого ОСОБА_4 діяння, суспільної небезпечності.

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_4 , 23 травня 2015 року у нічний час доби, з території господарства ОСОБА_9 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу викрав мопед марки «YAMAXA JOG» вартістю 3000 (три тисячі) гривень, який належить ОСОБА_10 ..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_8 про відмову в її задоволенні та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі.
Статтею 48 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки, вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Тобто, ст.48 КК України передбачає дві альтернативні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрату діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки і втрату особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, тощо, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при проведені підготовчого судового засідання, захисникадвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його підзахисного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст.48 КК України, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки встановив, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості та відшкодував завдані ним в ході злочину збитки, а саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема у п.п.2, 7, 13 та 14 зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України право, а не обов`язок суду, і вирішувати таке питання суд повинен під час судового розгляду, незалежно від того, надійшла справа до суду з постановою про її закриття чи з обвинувальним актом та встановити, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Ухвала суду має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину в ухвалі слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

На думку колегії суддів, розглядаючи заявлене захисником клопотання, суду першої інстанції слід було керуватись вказаними роз`ясненнями, які й встановлюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України за наявності низки обставин.

Всупереч вищенаведеним вимогам закону, суд першої інстанції не встановив, яка ж обстановка існувала під час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, що спонукала останнього до його вчинення, тобто, не вияснив об`єктивні умови життя та діяльності, в яких перебувала дана особа під час вчинення злочину і які значною мірою впливали на її суспільну небезпечність; яка обстановка існувала після вчинення злочину; та які, і в чому полягали її зміни на час кримінального провадження у суді; не навів конкретних даних, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності, тобто не визначив конкретної підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Без встановлення відповідної обстановки до і після вчинення злочину, без порівняння та оцінки її зміни на час кримінального провадження та розгляду у суді, без встановлення безпосереднього зв`язку між зміною обстановки, що відбулася протягом певного часу, - з часу вчинення злочину до розгляду провадження у суді, - неможливо прийняти правильне рішення щодо застосування ст.48 КК України до ОСОБА_4 , про що і обгрунтовано у поданій апеляційній скарзі зазначає прокурор.

Стаття 48 КК України не підлягає застосуванню з огляду лише на позитивні характеристики особи, яка вчинила злочин, визнання нею вини і каяття у вчиненому тощо, якщо при цьому не було встановлено зміни обстановки.

Обставини, на які послався суд першої інстанції, необгрунтовано визнані такими, що давали підстави для застосування до обвинувачених ст.48 КК України.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Розділ четвертий КПК України регулює судове провадження у першій інстанції, що включає у себе підготовче провадження, судовий розгляд з подальшим прийняттям судового рішення.

Главою 27 КПК України «Підготовче провадження» врегульовано порядок підготовчого провадження в суді першої інстанції.

Із системного аналізу зазначених норм закону вбачається, що після виходу суду до нарадчої кімнати закон не надає право суду виходити з нарадчої кімнати і поновлювати судове засідання.

В той же час, як убачається з журналу підготовчого судового засідання Рівненського районного суду від 21 грудня 2015 року та звукозапису підготовчого судового засідання, головуючий при розгляді справи, 21 грудня 2015 року о 17:26:08 відкрив судове засідання, о 17:27:59 захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України, о 17:29:13 розпочав судовий розгляд клопотання захисника ОСОБА_8 та до 17:37:47 заслуховував думку учасників процесу з даного приводу, о 17:37:47 вийшов до нарадчої кімнати, о 17:39:37 головуючий суддя поновлює підготовче судове засідання та з 17:39:53 вже розглядає клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі зміною обстановки.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд, розглядаючи кримінальне провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України може бути підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню відповідно до ч.1 ст.412 КПК України у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а провадження слід повернути в суд першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з врахуванням того, що апеляційний суд при таких порушеннях закону сам не вправі, скасувавши ухвалу суду першої інстанції, винести відповідне судове рішення по суті.

Приймаючи рішення про скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів при цьому керується вимогами ч.6 ст.9 КПК України, згідно якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Зокрема, до загальних засад кримінального провадження зазначена норма закону відносить безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Проте, як убачається з ухвали, суд першої інстанції, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, в порушення зазначених норм закону та роз"яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2006 р. № 12, без дослідження будь-яких доказів.

В ході нового судового розгляду суду першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 розглянути відповідно до вимог закону і прийняти законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року відносно ОСОБА_4 скасувати.

У кримінальному провадженні №0000697 відносно ОСОБА_4 призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя- доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач ОСОБА_1