Справа №636/5410/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, кулеметника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 07.12.2015 року за №302 з 06.12.2015 року виключеного зі списків частини, а з 26.11.2015 року знятого з усіх видів забезпечення,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
24.03.2015 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, призваний до Збройних Сил України та 21.04.2015 року направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується на території військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно наказу командира вказаної військової частини №92 від 21.04.2015 року солдат ОСОБА_4 призначений на посаду кулеметника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Положеннями ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 21.06.2015 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, приблизно о 16 год. 00 хв. 21.06.2015 року, в порушення вищевказаних вимог закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та по 13 год. 00 хв. 03.07.2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку з цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, 21.06.2015 року, в порушення ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та по 13 год. 00 хв. 03.07.2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку з цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики обвинувачений під час проходження військової служби виявив себе мало дисциплінованим, іноді порушував військову дисципліну, до виконання своїх службових обов`язків може ставитися сумлінно, з почуттям відповідальності за доручену справу, але інколи робить необдумані вчинки, в роботі організований, здатний якісно виконувати поставленні завдання (а.к.п.22);
- довідки лікарів наркологічного та психіатричного кабінетів Веселинівської ЦРЛ від 30.07.2015 року за №01-06/780 свідчать про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п.62);
- відповідно до витягу з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 від 07.12.2015 року за №302 ОСОБА_4 з 06.12.2015 року виключено зі списків, а з 26.11.2015 року з всіх видів забезпечення, вважати тимчасово відсутнім і обліковувати у книзі обліку тимчасово відсутнього особового складу в/ч (а.с.70;
- згідно копій свідоцтв про народження від 18.07.2001 року серія НОМЕР_3 , від 16.07.2009 року серія НОМЕР_4 ОСОБА_4 записаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.132-133);
- довідка заступника головного лікаря КЗ «Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансера» від 15.02.2016 року за №96 вказує на те, що син обвинуваченого - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз А18.0ВДТБ (10.12.15) спондиліт L3-L5 з формування клиновидної деформації L4, натічним абсцессом, що вскрився на передній поверхні брючної стінки. За станом здоров`я дитина потребує довготривалого стаціонарного лікування та постійного догляду (а.с.134).
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, посередньо характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких потребує довготривалого стаціонарного лікування та постійного догляду і тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Відповідно до ухвали суду від 16.03.2016 року, за клопотанням прокурора, обвинуваченому було обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14.05.2016 року (а.с.94-97, 135-136). У зв`язку з обранням обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, суд вважає за необхідне замінити обвинуваченому обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт до набрання вироком законної сили.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, звільнивши його з- під варти у залі суду.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло місце його постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з 20 години вечора до 06 години ранку кожної доби до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили, а саме: прибувати до визначеної службової особи Веселинівського відділення Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області із встановленою періодичністю, повідомляти про зміну свого місця проживання, не відлучатися за межі с. Луб`янка, Веселинівського району, Миколаївської області без дозволу зазначеної особи.
Копію ухвали спрямувати для виконання та здійснення контролю до Веселинівського відділення Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області, за місцем проживання засудженого.
Роз`яснити ОСОБА_4 ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме - працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло де ОСОБА_4 постійно проживає, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: