Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1616/3876/2012
Провадження № 1-в/553/991/2016
У Х В А Л А
Іменем України
02.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він працює, раніше мав декілька стягнень які погашені у встановленому законом прядку, має 3 заохочення, зокрема, за сумлінну поведінку та активну участь у самодіяльних організаціях, працює, входить до ради колективу відділення, а тому вважає, що своє поведінкою довів своє виправлення.
Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення даного клопотання.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд, розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 05.11.2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.71, 72 КК України у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з моменту затримання, тобто з 30.07.2012 року.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок суду відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 26.11.2012 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 02.03.2016 року зараховано в строк покарання призначеного ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 05.11.2012 рокуза ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.71, 72 КК України у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскації майна, строк попереднього ув`язнення за період з 30 липня 2012 року по 26 листопада 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, строк покарання засудженого складає: початок строку покарання 30.07.2012 року, кінець строку покарання 02.05.2018 року. Таким чином судом встановлено, що станом на 02.06.2016 року засуджений фактично відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина покарання станом на 02.06.2016 року становить 1 рік 11 місяців.
Засуджений ОСОБА_4 покарання відбуває з 30.07.2012 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 21.12.2012 року ОСОБА_4 відбуває покарання в Полтавській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 64), характеризується задовільно. Мав декілька стягнень. Стягнення погашені в установленому законом порядку. На даний час характеризуються посередньо. Працевлаштований днювальником відділення, до праці та до своїх обов`язків ставиться задовільно, з постановленими завданнями справляється. Виконує роботи по благоустрою приміщень та території колонії. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Роботи із самообслуговування виконує. За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», оволодів робітничою професією токаря в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Правова професія». Заходи виховного характеру відвідує, робить вірні для себе висновки. У вільний час займається спортом. Приймає активну участь у суспільному житті колективу відділення, входить до ради колективу відділення, відповідальний за санітарно-побутову секцію. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими.

Отже, аналізуючи поведінку ОСОБА_4 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого можна визнати сумлінною та яка свідчить про виправлення засудженого, тобто про той процес позитивних змін, які відбуваються та відбулись в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що свідчить про виправлення засудженого, дотримання встановленого порядку виконання та відбування покарання (режим), зайняття суспільно корисною працею, проведення соціально-виховної роботи, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання. Крім того, засуджений розкаюється у скоєному, критично ставиться то того за що був засуджений, міру покарання призначеного судом вважає справедливою, виконавчих листів не має. А тому, зважаючи на вищевикладене, клопотання ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України, звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 11 місяців.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1