Провадження № 1-кс/201/7633/2015
УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Соборного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою від 30.05.2016, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , який представляє інтереси ТОВ Аграрно-виробниче об`єднання «Новоолександрівське», С(Ф)Г «Агліз», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність начальника СВ Соборного ВП ГУ НП в Дніпропетровській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.05.2016.
В обґрунтування скарги вказав, що 06.08.2016 до Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла його заява від 30.05.2016 про внесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення, вчинені арбітражним керуючим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 - ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27 - ч. 2 ст. 375 КК України, суддею Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України та суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України, яка зареєстровано в ЖЕО Соборного ВП під № 25951 від 16.08.2016.
Листом від 22.08.2016 № 373/КО-М-25951 начальника відділу відмовлено у внесенні в ЄРДР у зв`язку із відсутністю даних, що вказують на наявність кримінального правопорушення.
Заявник вважає дану відмову неправомірною, так як заява містить відомості про злочин, зокрема, в заяві вказано, що арбітражний керуючий ОСОБА_6 , якого призначено ліквідатором банкрута С(Ф)Г «Мисливське», уклав з ОСОБА_9 усний договір купівлі-продажу свиновідгодівельного комплексу вартістю декілька мільйонів гривень, за яким продав ОСОБА_9 цей об`єкт за 70 000 грн. ОСОБА_9 перерахував ОСОБА_6 07.06.2007 кошти в сумі 70 000 грн., що підтверджується відповідним рахунком та меморіальним ордером. ОСОБА_6 зобов`язаний був включити гроші до звіту ліквідатора та направити на погашення кредиторських вимог конкурсних кредиторів. Однак він цього не зробив, а вже через 8 днів після отримання грошей від ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу № 15/06 від 15.06.2007 продав цей же комплекс іншій особі - ОСОБА_10 за 120 000 грн. Тобто, двічі продав одне й теж саме майно різним особам, чим вчинив шахрайство. Тому просив скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.
Слідчий, посадова особа СВ Соборного ВП ГУ НП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вислухавши в судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
30.05.2016 ОСОБА_3 звернувся із заявою до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, в якій вказав, що відповідними ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б24/2/05 про банкрутство К(Ф)Г «Мисливське», введена процедура розпорядження майном, розпорядником майна призначений арбітражний керуючий ОСОБА_6 . Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2006 СФГ «Мисливське» визнано банкрутом, відкрито ліквідпроцедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_6 . До складу ліквідмаси входив свиновідгодівельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 2006 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_9 усний договір купівлі-продажу свиновідгодівельного комплексу, а останній 07.06.2007 перерахував на рахунок ОСОБА_6 кошти в сумі 70 000,00 грн., за що ОСОБА_6 пообіцяв ОСОБА_9 протягом місяця оформити всі правовстановлюючі документи на комплекс для засвідчення угоди в нотаріальному порядку. Однак, після отримання грошей ОСОБА_6 став ховатися від ОСОБА_9 , не відповідати на дзвінки, ухилятися від нотаріального оформлення договору. Зі звіту ліквідатора СФГ «Мисливське» від 01.08.2012 та ліквідбалансу підприємства від 01.08.2012, складених ОСОБА_6 видно, що кошти в сумі 70 000,00 грн. не включені до прибуткової частини балансу та не використані на погашення кредиторських вимог, з чого випливає, що кошти присвоєні ОСОБА_6 . Через 8 днів після отримання грошей від ОСОБА_9 , ОСОБА_6 уклав договір № 15/06 від 15.06.2007 купівлі-продажу свиновідгодівельного комплексу з іншою особою - ОСОБА_10 , яка перерахувала ОСОБА_6 кошти в сумі 120 000 грн. за прибутковими касовими ордерами № 8 від 19.06.2007 в сумі 90 000 грн. і № 11 від 27.08.2007 в сумі 30 000 грн. Крім того, згідно довідки ліквідатора С(Ф)Г «Мисливське» від 01.10.2009, наданої судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_11 , ОСОБА_6 повідомив, що кошти в сумі 70 000,00 грн. він поверне ОСОБА_4 у разі визнання угоди купівлі-продажу, укладеної ним з ОСОБА_4 недійсним в судовому порядку. Такі дії ОСОБА_6 мають ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 191 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 виготовив завідомо фіктивний протокол № 14 засідання комітету кредиторів С(Ф)Г «Мисливське» від 20.12.2006, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що комітет кредиторів ухвалив реалізувати об`єкти нерухомості С(Ф)Г «Мисливське» - свиновідгодівельний комплекс та інші приміщення за прямими договорами купівлі-продажу за заявками покупців за цінами - не нижче оціночної вартості об`єктів, тобто, без проведення аукціону, без повідомлення боржника і кредиторів, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». На підставі цього підробленого протоколу, який підписаний невідомо ким, арбітражний керуючий продав свиновідгодівельний комплекс ОСОБА_10 за заниженою ціною - 120 000 грн., чим заподіяв збиток ОСОБА_9 на суму 70 000,00 грн.
Заявник вважає, що ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з суддею Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 і домовився з ним про те, щоб той виніс ухвалу про скасування у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали від 15.11.2012 про затвердження ліквідбалансу і звіту ліквідатора С(Ф)Г «Мисливське», його ліквідації, припинення повноважень ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_6 та закриття провадження у справі про банкрутство С(Ф)Г «Мисливське». Суддя ОСОБА_7 05.05.2015 ухвалив завідомо неправосудне рішення про перегляд своєї ухвали, скасував ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2015 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідбалансу С(Ф)Г «Мисливське», відновив повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_6 , продовжив термін ліквідпроцедури та повноважень ліквідатора до 05.11.2015, зобов`язав ліквідатора у термін до 05.11.2015 надати на затвердження суду новий звіт ліквідатора та ліквідбаланс банкрута. Не погодившись з ухвалою суду, конкурсний кредитор ТОВ АВО «Новоолександрівське» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. Однак, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 провадження припинено в зв`язку з повторною ліквідацією С(Ф)Г «Мисливське», яка була однією із сторін у справі, а правовідносини не допускали правонаступництва. Разом із тим, апеляційний суд вказав, що виникнення нових або зміна існуючих обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни, скасування судового рішення за правилами розділу ХІІІ України ГПК.
Вважає, що суддя ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 375 КК України (постановлення завідомо неправосудного рішення).
Крім того, арбітражний керуючий ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 і домовився про те, щоб вона постановила ухвалу про скасування рішення Синельниківского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2013 за нововиявленими обставинами. Суддя ОСОБА_8 винесла ухвалу від 23.10.2015 про скасування рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2013 у справі, де ОСОБА_6 не був учасником судового розгляду за позовом ОСОБА_5 до С(Ф)Г «Алгіз» і ПП «Агропак» про визнання права власності на нежитлові приміщення свиновідгодівельного комплексу, оскільки на той час С(Ф)Г «Мисливське» і його ліквідатор ОСОБА_6 вже не існувало. Після скасування вказаного рішення суддя ОСОБА_8 провела шість судових засідань, де заявник приймав участь та звертав увагу судді на незаконність її ухвали. Тільки на третьому засіданні суддя ОСОБА_8 постановила ухвалу про залучення до участі у справі арбітражного керуючого ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Будучи третьою особою, що не заявляють самостійних вимог, арбітражний керуючий звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з ліквідацією юридичної повторної особи С(Ф)Г «Мисливське». Сторони заперечували проти закриття справи, оскільки спір був між ними і він не бу вирішений, а третя особа ОСОБА_6 не має до спору ніякого відношення. Проте суддя ОСОБА_8 винесла 19.04.2016 ухвалу про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до С(Ф)Г «Алгіз» і ПП «Агропак», третя особа - С(Ф)Г «Мисливське» про визнання права власності на свиновідгодівельний комплекс. Дана ухвала оскаржена С(Ф)Г «Алгіз» в апеляційному порядку. Вважає, що в діях судді ОСОБА_8 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 (зловживання службовим становищем) та ч. 2 ст. 375 (постановлення завідомо неправосудного рішення).
Крім того, у період виконання своїх повноважень ліквідатор ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з фахівцем Центру антикризового управління підприємствами (ЦАУП) «Сприяння» м. Дніпропетровська - оцінювачем ОСОБА_13 , з яким вони вдвох склали 08.11.2006 завідомо неправдивий звіт з оцінки свиновідгодівельного комплексу, за висновками якого вартість всього комплексу складає всього 120 000,00 грн., так як до складу оцінки не увійшли всі будівлі комплексу, а лише половина. Після незаконного продажу свиновідгодівельного комплексу на розбирання ОСОБА_10 , остання встигла розібрати тільки сіносховище. За даним фактом ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів за фактом незаконного знищення чужого майна. В рамках кримінального провадження ОСОБА_5 провів експертне будівельно-технічне дослідження вартості ремонтно-відновлювальних робіт, за висновками якого № 429/09-13 від 24.09.2013 вартість ремонтно-відновлювальних робіт будівлі сіносховища становить 524 166 грн. Отже, вартість лише одного невеликого об`єкта комплексу у 4 рази більше, ніж весь комплекс з 18 об`єктів.
Крім зазначеного свиновідгодівельного комплексу, арбітражний керуючий ОСОБА_6 знецінив також все інше майно банкрута і продав його практично за безцінь.
Враховуючи викладене, заявник просив внести до ЄРДР відомості щодо арбітражного керуючого ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України, судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України.
Як вбачається з листа Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області від 22.08.2016 № 373/КО-М-25951 звернення зареєстроване в ЖЕО під № 25951 від 16.08.2016, але у зв`язку із відсутністю даних, які вказують на наявність кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР не внесено, матеріали списано до справи Соборного ВП.
Частиною ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Суд зазначає, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17.08.2012р. № 69, який є обов`язковим для виконання посадовими особами органів досудового розслідування, цей строк обчислюється з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність при поданні заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, та у випадку надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, строк обчислюється з моменту надходження заяви слідчому, прокурору.

Отже, перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного в ЄРДР. Лише потім, у випадку якщо посадова особа дійде висновку, що, наприклад, у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Тобто, законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора прийняти заяву про злочин і зареєструвати її, будь-яка відмова не допускається.

Варто відзначити, що стаття 214 КПК України не передбачає обов`язок заявника правильно визначити кваліфікацію кримінального правопорушення за відповідною нормою КК України, оскільки це є прерогативою органів досудового розслідування, тому заявник визначає кваліфікацію на власний розсуд. Адже згідно із п. 5 ч. 4 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В подальшому правова кваліфікація кримінального правопорушення може бути змінена в залежності від встановлених обставин у провадженні аж до закінчення слідства.

В повідомленні заявника йдеться про явно протиправні дії арбітражного керуючого, ліквідатора ОСОБА_6 при здійсненні ним повноважень у справі про банкрутство С(Ф)Г «Мисливське», внаслідок яких останнім протиправно привласнені кошти, чим спричинена шкода, зокрема і гр. ОСОБА_9 , від якого він отримав 70 000 грн. за відчуження об`єкта, який насправді потім продав іншій особі. Крім того, із повідомлення заявника вбачається явно про ознаки кримінального правопорушення в службовій сфері з боку ліквідатора ОСОБА_6 . Тому дані відомості слід внести до ЄРДР і в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Стосовно доводів заявника про вчинений злочин суддями, зазначаю, що процесуальні дії судді при відправленні ним правосуддя не можуть свідчити про вчинення злочину. Можливі наявні порушення суддею норм матеріального чи процесуального права при розгляді справ за участю заявника не є самі по собі злочином та можуть бути підставою для перегляду судових рішень судам вищих інстанцій. Ця позиція закріплена у ст. 126 Конституції України, яка гарантує незалежність і недоторканість суддів та забороняє вплив на суддів у будь-який спосіб.
Дане також випливає з аналізу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, якими визначено засади незалежності та самостійності суддів.
Відповідно до ст. 6 вищезазначеного закону, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, з приводу розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Отже, процесуальні дії судді та постановлені судом рішення перевіряються у процесуальному порядку, позапроцесуальний контроль за розглядом справи та судовими рішеннями не допускається.

Із заяви ОСОБА_3 вбачається, що він вважає, що судді підлягають кримінальній відповідальності за постановлення завідомо неправосудного рішення та перевищення службових повноважень, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Виокремлюються види юридичної відповідальності суддів, застосування яких відбувається з огляду на особливий статус судді - дисциплінарну, адміністративну, кримінальну, конституційну та інші види відповідальності судді, пов`язані зі здійсненням правосуддя.

В свою чергу, дисциплінарна відповідальність завжди пов`язана із невиконанням або неналежним виконанням трудових обов`язків, тобто порушенням трудової дисципліни.

Дисциплінарна відповідальність суддів як вид юридичної відповідальності полягає в накладенні на порушника суддівської дисципліни несприятливих позбавлень морального, матеріального та організаційного характеру і є одним із засобів забезпечення відповідності діяльності і поведінки суддів професійним стандартам (суддівської дисципліни).

Підставою дисциплінарної відповідальності для судді є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто винного, протиправного порушення службових обов`язків. Дисциплінарна відповідальність суддів є одним із засобів забезпечення виконання їх професійних (службових) обов`язків, а відтак суддівської дисципліни.

Статтею 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко визначено (конкретизовано) коло підстав, за наявності яких суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, за: 1) умисне або внаслідок недбалості: а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил підсудності чи підвідомчості; б) незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; в) порушення засад гласності і відкритості судового процесу; г) порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; ґ) незабезпечення обвинуваченому права на захист, перешкоджання реалізації прав інших учасників судового процесу; д) порушення правил щодо відводу (самовідводу); 4) умисне або у зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.

Законом встановлений певний індемнітет стосовно суддів на притягнення до дисциплінарної відповідальності скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків (ч. 2 ст. 92 Закону).

Згідно зі ст. 94 Закону д исциплінарне провадження щодо судді здійснюють Вища кваліфікаційна комісія суддів України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, а також Вища рада юстиції - щодо суддів вищих спеціалізованих судів та суддів Верховного Суду України.

Із заяви ОСОБА_3 видно, що він у відповідності до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо оскарження дій суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, вважаю вимоги заявника обґрунтованими частково і Соборний ВП слід зобов`язати внести відомості до ЄРДР стосовно кримінальних правопорушень, вчинених арбітражним керуючим, ліквідатором ОСОБА_6 , а у задоволенні скарги в частині внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддями ОСОБА_12 та ОСОБА_8 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Соборного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою від 30.05.2016 задовольнити частково.
Зобов`язати начальника слідчого відділу Соборного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 30.05.2016 про кримінальне правопорушення, яка зареєстрована в ЖЕО під № 25951 від 16.08.2016, стосовно арбітражного керуючого, ліквідатора С(Ф)Г «Мисливське» ОСОБА_6 .
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 вересня 2016 року. Повний текст ухвали складений 26 вересня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає..

Слідчий суддя ОСОБА_1