№ 1-кп/317/177/2016
№ 317/2092/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000407 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопилипівка, Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В той же день ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

06 жовтня 2014 року молодшому сержанту ОСОБА_4 була надана відпустка з терміном повернення до 16 жовтня 2014 року.

В період з 16 жовтня 2014 року до 28 жовтня 2014 року ОСОБА_4 знаходився на лікуванні.

Однак, після проходження лікування, 28 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до місця несення служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_1 з відпустки не прибув.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження військової служби 28 жовтня 2014 року не з`явився вчасно з відпустки та лікування до місця несення служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 29 березня 2016 року.

В період з 28 жовтня 2014 року по 29 березня 2016 року ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

06 жовтня 2014 року йому було надано відпустку з терміном повернення до 16 жовтня 2014 року, після чого він перебував на лікуванні до 28 жовтня 2014 року. Однак, не бажаючи в подальшому проходити військову службу, він з відпустки та лікування не повернувся і знаходився за місцем свого проживання.

29 березня 2016 року він повідомив про себе до військової прокуратури.

У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 408 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження, суд приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки він з метою ухилитися від військової служби не з`явився до місця служби з відпустки та лікування у встановлений термін (дезертирство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проходження служби та місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочину, проявив щире каяття, самостійно звернувся з зізнанням до прокуратури, характеризується добре, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні вагітну дружину та двох неповнолітніх дітей.

За таких обставин, враховуючи особу винного, для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1