Справа № 529/43/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опішняни Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого

26.02.2001 року вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 83, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

18.05.2005 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна та приєднано 1 рік та 6 місяців позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Полтави, остаточно призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

15.07.2008 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

19.04.2013 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 20.04.2015 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука звільнений умовно-достроково від покарання на невідбутий термін 11 мсяців 29 днів,

обвинуваченого у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення вчинив два нових кримінальних правопорушення.

Так, 09.12.2015 року близько 12 год. потерпілий ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , які працюють інспекторами Диканського відділення поліції ГУ НП в Полтавській області та будучи одягнутими у формений одяг встановленого зразка, з метою здійснення профілактичної діяльності щодо запобігання вчиненню правопорушень перебували на адміністративній дільниці в с. Байрак Диканського району Полтавської області. Потерпілий ОСОБА_6 помітив, як у парку ім. Шевченка у вказаному населеному пункті поблизу автобусної зупинки обвинувачений ОСОБА_4 , перебувачи в стані алкогольного сп`яніння, голосно висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_8 та намагався вчинити з ним бійку. На припинення вказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 з метою усунення загрози життю та здоров`ю фізичної особи підійшов до останнього, зробив йому усне зауваження з вимогою припинення вчинення ним протиправних дій. Однак обвинувачений ОСОБА_4 на законну вимогу працівника правоохоронного органу щодо припинення своїх протиправних дій не відреагував та почав поводити себе агресивно та зухвало по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що потерпій ОСОБА_6 є працівником правоохоронних органів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законну вимогу працівника міліції, вчинив активний фізичний опір потерпілому ОСОБА_9 , який виконував покладенні на нього службові обов`язки, вхопивши його обома руками за формений одяг, намагався відштовхнути від себе, пошкодивши при цьому останньому формену куртку, яка розірвалась по шву лівого рукава.

Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки вчинюваного та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_4 умисно наніс інспектору Диканського ВП ГУ НП потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область лівого ока, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді забою виличної ділянки зліва, яке, згідно висновку експерта № 1805 від 21.12.2015 року, кваліфікується, як легке тілесне ушкодження.

При розгляді справи в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю та підтвердив вказані вище обставини, вказав, що у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтвердив вказані вище обставини.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність його заперечень щодо достовірності поданих суду доказів, в порядку ст. 349 КПК України суд при встановленні обставин справи обмежився його допитом та допитом потерпілого ОСОБА_6 , а також вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України як здійснення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження під час виконанням ним службових обов`язків, є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України, суд враховуває ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів, суд виходить з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретних злочинів й обставин їх вчинення.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбаченні ч. 2 ст. 342 КК України, який є злочином невликої тяжкості, та ч. 2 ст. 345 КК України, який класифікується як злочин середньої тяжкості. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинених ним злочинів проти авторитету органів державної влади, скоїв вказані злочини в період умовно-дострокового звільннення, а також у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що останній не став шлях виправлення, однак у вчиненному розкаявся.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити у межах санкцій ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд, з врахуванням вказаних вище обставин, не вбачає підстав для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України.

Оскліьки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив два кримінальних правопорушення, покарання за які предбачене різними статтями КК України, покарання йому слід призначити у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини в період невідбутого покарання у виді 11 місяців 29 днів, то, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, йому необхідно до призначеного даним вироком покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2013 року.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, йому необхідно змінити запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 369 371, 373 377, 391, 395 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правпорушень передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання

за ч. 2 ст. 342 КК України у виді 1 /одного/ року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частковго складання призначених покарань остаточно призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2013 року остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 2 /двох/ років 5 місяців 29 днів позбавлення волі.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши його під варту із залу суду, і строк відбуття ним покарання рахувати з 16 лютого 2016 року.

Речовий доказ - формений бушлат, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому, як власнику.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо вона ніким не буде подана.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується під вартою, в той же строк з моменту одержання копії вироку.
Головуючий: