Провадження № 1-в/317/803/2016
Справа № 317/1670/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засудженого 13.12.2005 р. апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, яке в подальшому було доповнене, мотивоване тим, що він своєю добросовісною працею, позитивною поведінкою довів, що став на шлях виправлення та готовий чесно та сумлінно працювати на волі в колективі та приносити користь державі. Однак йому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у клопотанні. Також зазначив, що на теперішній час працює слюсарем по наладці штампувального інструменту. У роботі самодіяльних організацій не бере участі, оскільки постійно знаходиться на виробництві. Після звільнення хоче оформити пенсію, на яку має право з 2009 року, стане на біржу праці, щоб працевлаштуватись. Вину визнає, шкодує про вчинене. Має дев`ять заохочень, стягнень не має.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії ОСОБА_4 висловив думку, про відсутність підстав для задоволення клопотання, адже засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі став на шлях виправлення. Засуджений увесь час відбування покарання в даній установі працює в промисловій зоні. Випадків порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не має. Однак роботу виконує посередньо, не проявляє ініціативи у виконанні робіт з благоустрою. Так, в кінці 2015 року він відмовився він виконання робіт з благоустрою, пославшись на необхідність роботи на виробництві. Роботи виконує під наглядом, може не прибрати робоче місце.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши представника адміністрації установи, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_5 засуджений 13.12.2005 р. апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.02.2016 р. в строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 28.07.2005 по 28.03.2006 р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув, а саме станом на 11.04.2016 р. 11 років 4 місяці 12 днів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як видно з характеристики від 06.04.2016 р., засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.08.2005 року. Під час тримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 08.06.2006 року відбував покарання в Житомирській установі виконання покарань УДПтС України в Житомирській області. За час відбування покарання характеризувався позитивно, був заохочений два рази правами начальника установи та один раз правами начальника відділення, стягнень не мав. В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 відбуває покарання з 15.06.2010 року. За період відбування покарання порушень не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення правами начальника відділення та 3 заохочення правами начальника установи. Працевлаштований на ремонтно-інструментальній дільниці виробництва установи. До праці ставиться чесно і сумлінно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, хоча об`єктивних підстав для такого висновку суд не вбачає, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Посилання представника адміністрації ОСОБА_4 на відсутність ініціативи у виконанні таких робіт не можна вважати обґрунтованим, оскільки засуджений працевлаштований в промисловій зоні, а, відповідно, зайнятий виконанням своїх прямих обов`язків. При цьому, відомостей щодо відмови засудженого від виконання робіт із благоустрою, або їх безвідповідального виконання особова справа не містить.

Засуджений намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. За характером спокійний, врівноважений, у відносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, хоча об`єктивних підстав для такого висновку судом не встановлено, оскільки ні особова справа не містить таких відомостей, ні представник адміністрації не зміг пояснити в чому та коли саме воно проявилось.

Засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Натомість в судовому засіданні представник адміністрації зазначив, що засуджений ОСОБА_5 ані умисного, ані необережного пошкодження майна, ані використання майна установи не за призначенням не допускав.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Між тим, в судовому засіданні представник адміністрації не зміг пояснити якими саме навичками не володіє засуджений. На заходи індивідуально виховного характеру реагує позитивно. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. Підвищує наявні професійно-технічні навички, а саме: в 2006 році закінчив курс виробничого навчання із спеціальності електрозварник, в 2007 році закінчив курс виробничого навчання із спеціальності електрозварювальник, в 2008 році закінчив курс виробничого навчання зі спеціальності виробник арболіту, в 2008 році закінчив курс виробничого навчання із спеціальності виробник залізобетонних виробів, в 2009 році пройшов повний курс теоретичного та виробничого навчання за професією електрозварювальник. Не бере участі у роботі самодіяльної організації, що, як встановлено у судовому засіданні, пов`язано з постійною зайнятістю на роботі в промисловій зоні, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування та отримує від них посилки та передачі. Провину у вчиненому злочині визнає повністю.

31.01.2013 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації. 27.08.2015 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України. 17.03.2016 року колонією відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 06.04.2016 р. засуджений ОСОБА_5 має дев`ять заохочень, стягнень не має.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, має стабільно-позитивну поведінку і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 537, ч.ч. 2, 3 ст. 539 КПК України, ст.ст. 153, 154 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 на невідбутий строк 3 роки 7 місяців 18 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Суддя ОСОБА_1