Справа № 303/5169/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/590/16 за апеляційною скаргою, яку подала прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2016 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України кримінального правопорушення із призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме: газобалонний пневматичний пістолет «KWS PM» та банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП, ухвалено передати потерпілому ОСОБА_9 ..
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
23 червня 2016 року приблизно о 21-й годині 30 хвилин у парку по вул. Матросова в м. Мукачеве ОСОБА_6 відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_10 газобалонний пневматичний пістолет «KWS PM» вартістю 900 гривень, гаманець вартістю 232 гривні, всередині якого знаходились 3000 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4132 гривні.
В апеляційній скарзі прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та призначене йому покарання у виді громадських робіт, вказує на те, що суд, призначивши неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, не врахував положення частини 1 статті 100 КК України, у зв`язку із чим призначив обвинуваченому ОСОБА_6 такий строк вказаного покарання, який хоч і не виходить за встановлені санкцією частини 1 статті 186 КК України межі, але за своїм розміром є явно несправедливим. Вважає, що в зв`язку з наведеним, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок змінити, призначивши неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , неявка яких, з урахуванням положень частини 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що вказані особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття; що в розгляді апеляційної скарги бере участь захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , який повідомив апеляційному суду про те, що обвинувачений та його законний представник повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак просили розглянути апеляційну скаргу без їх участі; що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та призначення йому покарання у виді громадських робіт, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки, призначивши неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, суд не врахував положення частини 1 статті 100 КК України, у зв`язку із чим призначив обвинуваченому ОСОБА_6 такий строк указаного покарання, який хоч і не виходить за встановлені санкцією ч. 1 статті 186 КК України межі, але за своїм розміром є явно несправедливим, колегія суддів задовольняє з огляду на таке.
Так, з вироку та матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 скоїв у віці 17 років, тобто будучи неповнолітнім.
Особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх передбачені розділом ХV Кримінального кодексу України (ст. ст. 97 108).
Призначаючи неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин суд не врахував вищевказані особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, зокрема, те, що частиною 1 статті 100 КК України передбачено, що неповнолітньому у віці від 16 до 18 років може бути призначено покарання у виді громадських робіт на строк від 30 (тридцяти) до 120 (сто двадцяти) годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.
Вищенаведене свідчить про те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, тобто не застосовано закон, який підлягає застосуванню, зокрема, частину 1 статті 100 КК України, у зв`язку із чим, допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки неповнолітньому ОСОБА_6 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість і незаконним.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок у частині призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт до зміни шляхом його пом`якшення до громадських робіт на строк 120 годин.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які можуть слугувати безумовною підставою для скасування вироку із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд не вбачає і на такі не вказують як прокурор в апеляційній скарзі, так і учасники судового розгляду під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 8 вересня 2016 року в частині призначення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України покарання змінити шляхом пом`якшення йому покарання у виді громадських робіт до 120 (сто двадцяти) годин.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: