Справа № 363/2607/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1261/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 49 13.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 жовтня 2016 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справАпеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Желанне , Ясиноватського району, Донецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору для усунення недоліків.

Як видно із ухвали суду, 11 липня 2016 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні злочинів за ст.ст.366 ч.2 , 364 ч.2 КК України.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що з доданої копії постанови Славутицького міського суду Київської області від 10.01.2013 року кримінальна справа відносно ОСОБА_7 за ст.ст.364 ч.2 , 366 ч.2 КК України поверталась Прип*ятському спеціалізованому прокурору Київської області для додаткового розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, відповідно до ст.ст.22, 64, 281 КПК України (в редакції 1960 року).Під час проведення додаткового розслідування прокурору необхідно було дослідити обставини здійснення ОСОБА_7 керівництва підприємством та виконання ним відповідних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій щодо повноважень з управління ДСП „Коплекс у зв`язку з припиненням діяльності підприємства , коли повноваження по управлінню підприємством виконував голова ліквідаційної комісії ОСОБА_8 , дослідити причинний зв`язок між використанням ОСОБА_7 службових повноважень ДСП „Комплекс і заподіяння збитків ДП „Чорнобильсервіс , адже відповідальність за наслідки господарської діяльності підприємства , в т.ч. заподіяння йому збитків шляхом зловживання службовим становищем, може нести як виконавець злочину лише службова особа , яка наділена організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими повноваженням щодо цього підприємства. Інші особи за наявності підстав можуть нести відповідальність за такі наслідки лише як співучасники злочину , а не як виконавці. Крім цього не з`ясовано обставин відсутності в даних бухгалтерського обліку та фінансовій звітності ДП „Чорнобильсервіс за 2005 рік збитків. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженні , після повернення справи на додаткове розслідування, було допитано лише двох осіб, та повідомлено ОСОБА_7 про підозру, що свідчить про те , що постанова Славутицького міського суду , якою кримінальна справа повернута на додаткове розслідування, не виконана. Крім того на 7-му аркуші , абзац 2 зазначено , що спричинення збитків підтверджується висновком судово-медичної експертизи, що викликає сумнів в її об`єктивності в частині визначення розміру спричинення шкоди. Разом з тим не визначено в обвинувальному акті й ознаки офіційного документу, який став предметом підробки , що повинен надавати , звільняти або встановлювати для певних осіб ті чи інші права та обов`язки згідно вимог чинного законодавства України.
Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу де просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт направити в суд першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 316 КПК України. Крім того, просить задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час підготовчого засідання суд першої інстанції не в праві вирішувати питання доказової бази на основі якої складено та затверджено обвинувальний акт. Посилання суду на невиконання постанови Славутицького міського суду київської області від 10.01.2013 року свідчить про те, що суд вийшов за межі розгляду, передбаченого ст. 314 КПК України. Крім того, вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого. В клопотанні наведено достатньо підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов прокурором на суму 37 104 грн. 14 коп.

Не погоджуючись з поданою прокурором апеляційною скаргою, ОСОБА_7 подав заперечення в яких вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а також відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому повертаючи обвинувальний акт прокурору суд зобов`язаний вказати які недоліки саме обвинувального акту унеможливлюють його розгляд в судовому засіданні, які конкретні недоліки саме обвинувального акту необхідно усунути та встановити строки для усунення недоліків. Однак повертаючи прокурору обвинувальний акт суд конкретних недоліків обвинувального акту не вказав, а всупереч вимогам законодавства, вийшовши за межі даної стадії процесу став аналізувати повноту та об`єктивність досудового розслідування, зокрема виконання постанови суду про проведення додаткового розслідування, що є недопустимим під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 314 КПК України та погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000057 від 16 липня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України в цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Даний обвинувальний акт уже неодноразово повертався прокурору для усунення недоліків, які, як вважає колегія суддів були виправлені, а тому обвинувальний акт містить всі необхідні дані для розгляду кримінального провадження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зможе прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а повернення даного обвинувального акту прокурору є перешкоджанням розгляду справи в розумні строки.

Що ж стосується клопотання прокурора про накладення арешту на майно, то вирішення цього питання не входить до компетенції апеляційного суду, який розглядає питання про повернення прокурору обвинувального акту.

Таким чином, керуючись ст.ст. 376, 407, 419 КПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року - скасувати, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 від 16 липня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України направити до суду першої інстанції для виконання ст. ст. 314, 315 КПК України.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4