АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1013/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №644/9/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.309, ч.2 ст.317 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, з вищою освітою, не

працюючий, не одружений, громадянин України,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимий 06 листопада

2015 року Орджонікідзевським районним судом

м.Харкова за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України

звільнений від відбування покарання з іспитовим

строком на 2 роки, -

засуджений за ч.2 ст.309 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.317 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2015 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком встановлено, що 05 грудня 2015 року, в період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 40 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на кухні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно виготовив за допомогою придбаних інгредієнтів, а саме: насіння маку, соди та розчинника, особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вибрали по 2 вказаного вище наркотичного засобу в медичні шприци ємкістю 5 мл. та вжили шляхом внутрішньовенної ін`єкції. ОСОБА_8 , повторно, своїми діями забезпечив можливість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вжити наркотичний засіб за місцем свого проживання.

05 грудня 2015 року, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, після виготовлення та вживання з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особливо небезпечного наркотичного засобу - опій ацетильований, залишив залишки наркотичного засобу в полімерній пляшці в кухні на столі та з цього часу незаконно зберігав без мети збуту.

Прокурор в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з нього додаткове покарання за ч.2 ст.317 КК України конфіскацію майна.

Свою апеляцію прокурор обґрунтовує тим, що суд безпідставно застосував до обвинуваченого додаткове покарання - конфіскацію майна, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.317 КК України, було вчинено обвинуваченим без корисливих мотивів.

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не зявилися, від обвинуваченого ОСОБА_8 , який утримується під вартою, клопотання про участь в судовому засіданні не надійшло, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Заперечень про відкладення розгляду апеляційної скарги від них не надійшло.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.317 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданої апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування додаткового покарання - конфіскацію майна за ч.2 ст.317 КК України є обґрунтованими.

Санкція ч.2 ст.317 КК України передбачає в якості додаткового покарання конфіскацію майна. Але призначаючи таке покарання, суд першої інстанції не врахував положення загальної частини КК України, а саме ч.2 ст.59 КК України, якою встановлено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Як вбачається з вироку, суд не встановив, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.317 КК України із корисних мотивів.

За таких обставин із вироку суду підлягає виключенню посилання про застосування додаткового покарання конфіскації майна при призначенні покарання за ч.2 ст.317 КК України.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має реєстрацію та постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше засуджений, в тому числі за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу наркотиків, вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_8 в мінімальних межах санкцій статей, за які його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.
На підставі ст.59 КК України, виключити із вироку вказівку про застосування додаткового покарання конфіскацію майна при призначенні покарання за ч.2 ст.317 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: