15.09.2016 Справа №607/1014/16-к
Тернопільський міськрайонний суд
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі об`єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
cтрок дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженого обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року, закінчується о 00 год. 00 хв. 17 вересня 2016 року.
Прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою за наявністю до цього підстав.
Захисник, клопоче про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відпали.
Обвинувачений заперечив проти розгляду судом вказаного клопотання прокурором, оскільки остання порушила порядок його подання, також відмічає, що відсутні докази в кримінальному провадженні, які б доводили його вину у вчиненні кримінальних правопорушень, тобто, відсутня обґрунтована підозра щодо нього. З цих підстав, та того, що ризики вже нівелювались, обвинувачений, зсилаючись на практику практики Європейського суду з прав людини, також просить змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.
При розгляді даного питання суд вважає за необхідне вказати таке:
відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, чим спростовується заперечення обвинуваченого про неможливість розгляду судом клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
На даний час нових обставин, які б свідчили про зникнення або зменшення ризиків, які слугували підставою для обрання та продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не представлено. Мотиви, з яких приймались дані рішення, продовжують бути: у випадку незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він зможе вчинити спроби переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винуватості, та дані, які містяться в матеріалах провадження про його особу, зокрема, те що він не одноразово судимий за аналогічні злочини, без місця реєстрації та постійного місця проживання, не працював, не одружений, утриманців не має.
З приводу доводів обвинуваченого про відсутність доказів, відповідно - обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, то суд відмічає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Суд, враховує те, що при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 стороною обвинувачення було доведено те, що останній об`єктивно підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень; на цьому етапі судового розгляду існують факти та інформація, котрі хоча і не достатні для його засудження, однак є досить вагомими для того аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що він міг вчинити дані правопорушення.
Такими фактами є показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , які показали на обвинуваченого, як особу, яка вчинила щодо потерпілих протиправні дії.
Відтак, суд заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження з цього питання, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою ще на 60 днів, та відповідно відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 392 КПК України, суд
клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 13 листопада 2016 року.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1