Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа №287/382/15-к
провадження №1-кп/279/91/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

в колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з секретарем ОСОБА_4
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Олевського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 3 групи загального захворювання, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 21.09.2011 року у період часу з 21 до 22 години, довідавшись від онуки про побиття ОСОБА_10 його доньки ОСОБА_11 , негайно, з метою з"ясування відносин з ОСОБА_10 , разом зі своїм сином ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на мотоциклі прибули до будинку АДРЕСА_2 . Почувши гуркіт двигуна мотоцикла, ОСОБА_16 вибіг з помешкання і побіг в напрямку присадибної ділянки, яка розташована поряд з зазначеним будинком. Побачивши, в якому напрямку втікає ОСОБА_16 , ОСОБА_8 побіг його наздогоняти. Наздогнавши ОСОБА_16 на присадибній ділянці неподалік від будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, збив останнього з ніг та уламком цегли, яку підібрав поряд на землі, зі значною силою прикладення наніс три удари в голову ОСОБА_16 заподіявши тим самим тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння черепа з переходом на основу, забою головного мозку, крововиливами під оболонки головного мозку та в м"які тканини волосистої частини голови, закритого перелому нижнього краю правої очниці з крововиливами в м"які тканини даної ділянки та зовнішній кут правового ока, а також не менше 10 ударів по іншим частинам тіла. Після цього повернувся до вищевказаного будинку. Потім на прохання доньки ОСОБА_8 , разом з нею, переніс ОСОБА_16 до веранди будинку, де вони поклали останнього на ліжко та пішли спати. Вранці 22.09.2011 року ОСОБА_16 "швидкою допомогою" було доставлено до Олевської центральної районної лікарні, де останній помер. Смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння черепа з переходом на основу, забою головного мозку, крововиливами під оболонки головного мозку та в м"які тканини волосистої частини голови, яка утворилась не менше як від двох дій тупого предмета в праву лобно-тім"яну та в ліву скронево-тім"яну ділянки з обмеженою контактуючою поверхнею та супроводжувалась розвитком набряку головного мозку з послідуючим вклиненням його у великий потиличний отвір, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження , небезпечного для життя в момент його заподіяння.
Водночас під час вищезазначених дій Позняк спричинив ОСОБА_16 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього краю правої очниці з крововиливами в м"які тканини даної ділянки та зовнішній кут правового ока, що утворився не менше як від однієї дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м"які тканини обличчя зліва, тулуба і кінцівок, що утворились не менше, як від десяти дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред"явлено обвинувачення в умисному вбивстві за ст.115 ч.1 КК України.
Вищевказані встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пред"явлене йому обвинувачення визнав частково і зазначив, що 21.09.2011 року святкували престольне свято. До нього приїхали діти, свати. Близько 18 години пішли до місцевого бару за морозивом для дітей. В бар прийшов співмешканець його доньки ОСОБА_17 , який разом з його донькою ОСОБА_18 вжили спиртні напої і потім між ними почався конфлікт. Людмила пішла додому. Через незначний проміжок часу прибігла онука та повідомила, що тато б"є маму. Він направився до помешкання доньки та помітив, що ОСОБА_19 почав тікати. Він на мотоциклі наздогнав його, потім руками штовхнув у плечі. Він цього ОСОБА_19 впав, вдарившись головою об ребро стіни будови. Після цього він схопив палку та вдарив нею один раз ОСОБА_19 . Куди саме наніс удар не бачив, оскільки було темно, мабуть попав у голову. Після цього ОСОБА_19 , який лежав на землі, трохи відтягнув у сторону і залишив, поїхавши додому. Через деякий час разом з донькою забрали ОСОБА_19 та занесли у веранду будинку. Останній хропів та блював. Крові на ньому не було, тому він не вважав, що можуть бути тяжкі наслідки, думав, що ОСОБА_19 спить. Вранці донька разом з ОСОБА_19 поїхала до лікарні. Вказав, що не визнає себе винним в умисному вбивстві, оскільки наміру вбивати ОСОБА_19 не мав.
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що не нічого не знає про обставини, які відбулись в день події між його братом ОСОБА_19 та обвинуваченим. Про те, що сталось довідався від своєї сестри. Від свого брата чув нарікання на адресу його жінки, яка не варила йому їсти, не прала, у зв"язку з чим він тричі хотів забрати брата, однак той говорив, що може все наладиться. Витрати на поховання брата взяв на себе. Зазначив, що спілкування з братом проходило в телефонному режимі, оскільки він проживає в іншій місцевості. Вважає, що ОСОБА_20 навмисно вбив його брата, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_21 показала, що про подію дізналась 22.09.2011 року від жінки ОСОБА_19 . Вона повідомила їй про те, що ОСОБА_19 впав з дробини. Про це вона повідомила іншим братам та сестрам. В те, що ОСОБА_19 впав з дробини вони не повірили. Після проведеної операції ОСОБА_19 помер. Під час поховання бачила синці на голові брата. Після похорону батько намагався з"ясувати обставини події, однак ніхто нічого не хотів казати, говорили лише, що бив ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_22 показав, що за розповіддю батька йому відомо, що його брат ОСОБА_19 помер , оскільки після побиття Позняком та його зятем йому вчасно не надали медичної допомоги. Його донька забирала ОСОБА_19 до лікарні, останній трохи хропів. Зазначив, що про обставини намагались дізнатись від людей, їздили по хатах, однак ніхто нічого не бажав розповідати. Вказав, що як ОСОБА_19 так і його жінка вживали спиртні напої.
Свідок ОСОБА_23 показала, що протягом 3 років проживала з ОСОБА_10 . Спочатку відносини між ним були добрі, а потім ОСОБА_19 почав вживати спиртні напої та застосовувати до неї фізичне насильство. 21.09.2011 року святкували престольне свято. До них прийшов у гості батько ОСОБА_19 , вона накрила їм на стіл, а сама пішла до своїх батьків. Трохи побула в батьків, а потім разом з ними пішла до магазину-кафе. Туди ж прийшов і ОСОБА_19 , однак він не захотів підходити до них, і пішов до іншої компанії. Потім ОСОБА_19 почав гніватись її перебуванням в кафе, штовхати її та відправляти додому. Вона забрала дітей і пішла додому. Згодом прийшов ОСОБА_19 , який почав до неї чіплятись та застосовувати фізичне насильство. Донька , побачивши це, побігла до діда. Через деякий час вона почула гуркіт мотоцикла , а також як "рипнули" вхідні двері. До хати зайшов її брат, його дружина, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Батько разом з ними до будинку не заходив. Вона їм повідомила про побиття її ОСОБА_19 , після чого її брат пішов шукати батька. Брат повернувся з батьком через хвилин 20 та повідомив, що ОСОБА_19 сидить на траві, проспиться та прийде. Оскільки на вулиці було холодно, вона попросила батька, який залишився ночувати у неї, піти і допомогти їй занести ОСОБА_19 до будинку. Коли підійшла до місця, де знаходився ОСОБА_19 , то побачила, що останній сидів та блював. Вона вирішила, що він спить. Разом з батьком занесли ОСОБА_19 до веранди та лягли спати. Вранці вона намагалась розбути ОСОБА_19 , однак той не прокидався, тому вона зрозуміла, що з ним щось не так через що викликала місцевого фельдшера. Фельдшер оглянув ОСОБА_19 та викликав швидку допомогу, а їй порадив сказати рідним ОСОБА_19 про те, що він впав з драбини. Тому, коли вона телефонувала сестрі ОСОБА_19 , то повідомила саме таку версію події. Зазначила, що крім "шишки" на чолі, інших тілесних ушкоджень на ньому не бачила, очевидцем події, яка відбулась між батьком та ОСОБА_19 не була та про обставини, що мали місце між ними, нічого не знає.
Свідок ОСОБА_15 показав, що у вересні 2011 року приїхав до свого свата ОСОБА_24 , оскільки було престольне свято. Пообідали, з вживанням алкогольних напоїв та близько 19 години пішли до місцевого кафе, де пили пиво. До кафе також прийшов ОСОБА_17 , який сів окремо від них. Потім вони покликали його до свого столика і ОСОБА_19 підійшов. ОСОБА_19 був п"яний, однак ще випив з ним трохи вина. Потім він пішов до будинку свата, де знову сіли за стіл. Коли зібрались додому, то до будинку забігла донька ОСОБА_18 , яка повідомила, що тато б"є маму. Позняк побіг вперед, а він з дружиною, донькою та зятем поїхали слідом на мотоциклі. По дорозі підібрали Позняка. Коли приїхали до будинку ОСОБА_18 , то ОСОБА_20 десь подівся, а вони зайшли до будинку, де побачив сліди бійки. Через незначний проміжок часу вони поїхали додому і що саме трапилось, не знає.
Свідок ОСОБА_14 показала, що приїхала до сватів, де святкували престольне свято. Потім пішли до кафе, розташованого в центрі села. Туди прийшов і ОСОБА_19 . Спочатку він пішов і сів до іншої компанії, а потім підійшов і до них. Через деякий час вони повернулись до будинку Позняка. Згодом прибігла донька ОСОБА_18 та повідомила про побиття ОСОБА_19 мами. Позняк побіг вперед, а вони наздогнали його на мотоциклі. Коли зайшли в хату, то побачили сліди бійки.
Також винність обвинуваченого доводиться дослідженими письмовими доказами, висновками експертиз:
- рапортом оперативного чергового Олевського РВ УМВС України в Житомирській області , зареєстрованого 22.09.2011 року в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини за №2005 зі змісту якого слідує, що 22.09.2011 року о 10 годині 20 хвилин надійшло повідомлення з Олевської ЦРЛ про доставку ОСОБА_16 , який знаходився без свідомості та довідками Олевської ЦРЛ та картою виїзду швидкої медичної допомоги про встановлений діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку, кома, забій стовбуру мозку, перелом правої тім"яно-скроневої ділянки, гостра епідуральна гематома правої лобно-тім"яноскроневої ділянки ;
- заявою ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 на адресу начальнику Олевського РВ МВС , зареєстрованою в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини за №2005/1 про притягнення ОСОБА_8 до відповідальності , як особи, причетної до заподіяння тілесних ушкоджень їх сину та брату ОСОБА_16 ;
- протоколом огляду місця події від 22.09.2011 року, яким зафіксовано місце вчинення злочину та виявлено сліди нашарування рідини бурого кольору на подушці, які було вилучено, зі схемою та фототаблицею до нього;
- протоколом огляду місця події від 23.09.2011 року , зі змісту якого слідує, що під час огляду в секції відділення судово-медичної експертизи ( м.Олевськ, вул. Промислова, 26) трупа ОСОБА_16 , на останньому мали місце тілесні ушкодження ;
- актом судового медичного дослідження №79 від 03.10.2011 року за висновком якого смерть ОСОБА_16 настала від тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась чисельними переломами кісток склепіння та основи черепу з утворенням обширних епідуральних гематом над обома півкулями головного мозку, чисельними обширними забоями півкуль стовбура головного мозку, що призвело до набряку мозку;
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 4.10.2011 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , з фототаблицями до нього , яким зафіксовано місце колишньої будівлі гаража колгоспу, біля якої він наздогнав та штовхнув ОСОБА_16 та розташування цеглини біля якої впав потерпілий;
- протоколом огляду речових доказів : уламків цеглини, вирізів з тканини, светру та теніски ОСОБА_16 ;
- висновком судово-медичної експертизи №45 від 21.06.2012 року, проведеної за матеріалами справи, зі змісту якого слідує, що смерть ОСОБА_16 настала внаслідок важкої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась численною кількістю лінійних тріщин на склепінні черепа, перелому основи черепа, крововиливами під м"які покрови черепа і гострою епідуральною гематомою, яка виникла внаслідок нанесення значної кількості ударів твердими тупими предметами, можливо взутими ногами; при цьому виключається виникнення важкої черепно-мозкової травми внаслідок одномоментного падіння з вертикального положення на грунтову поверхню, на окремі уламки цегли;
- актом судово-медичного дослідження №122-мк від 18.06.2012 року , складеного за результатами медико-криміналістичного дослідження черепа з нижньою щелепою та шийного відділу хребта трупа ОСОБА_16 , з якого слідує, що на склепінні черепа наявні множинні переломи у вигляді лінійних тріщин, а також перелом основи черепа в ділянці середньої черепної ямки, які утворились внаслідок неодноразової дії тупого-твердого предмету з обмеженою поверхнею;
-висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №41/13 від 20.02.2014 року з якого слідує, що у ОСОБА_29 мали місце тілесні ушкодження у виді важкої черепно-мозкової травми у вигляді переломів склепіння черепа з переходом на основу, забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку та в м"які тканини волосистої частини голови, садна волосистої ділянки голови, яка утворилась не менш як від двох дій тупого (их) предмету (ів) в праву лобно-тім"яну та в ліву скроневу-тім"яну ділянки з обмеженою контактуючою поверхнею, супроводжувалась розвитком набряку головного мозку з послідуючим вклиненням його у великий потиличний отвір та настанням смерті, які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження; закритого перелому нижнього краю правої очниці з крововиливами в м"які тканини даної ділянки та зовнішній кут правого ока, який утворився не менш як від однієї дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості; крововиливи в м"які тканини обличчя зліва, тулуба і кінцівок, які утворились від 10 дій тупого (их) предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Крім крововиливу та садна по задній поверхні правого ліктя, який міг утворитись від дії предмету з переважною контактуючою поверхнею при падінні на площину, як в своїй сукупності, так і кожен окремо і мають ознаки легких тілесних ушкоджень; Враховуючи анатомічну локалізацію, кількість та характер тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_16 їх утворення в результаті одномоментного падіння тіла вперед, яке знаходилось в стані бігу від отриманого в попутному напрямку допоміжного прискорення тіла внаслідок поштовху в спину з подальшим ударом правою половиною лобно-тім"яної ділянки голови виключається, що спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він штовхнув потерпілого від чого той впав та наніс йому лише один удар палицею;
- висновком експерта №4-мк від 6.02.2015 року з якого слідує, що на склепінні черепа з переходом на кістки його основи, виявлено ще дві групи переломів: в правій лобно-тім"яній області черепа та в лівій скронево-тім"яній, які утворились в результаті дворазової дії тупого предмета ( предметів) з обмеженою поверхнею. При травмі голови в результаті одномоментного ( одноразового) падіння на площину такі пошкодження не могли виникнути;
-висновком додаткової експертизи №1786 від 03.09.2015 року з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження могли утворитись в результаті нанесення ударів будь-яким з наданих уламків цегли, найбільш вирогідним є уламок на якому виявлена в ході судово-імунологічної експертизи кров;
- висновком судово-імунологічної експертизи № 7/255-11 від 17.11.2011 року зі змісту якої слідує, що група крові ОСОБА_16 відноситься до групи А (ІІ) з супутним антигеном Н ізосерологічної системи АВО та вказує на наявність на фрагменті цеглини крові;
- речовими доказами якими є 3 уламки цегли;
Наведені докази є належними та допустимими та в своїй сукупності достатніми та взаємопов"язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Пред"явлене ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачення за ст.115 ч.1 КК України в наданих суду доказах підтвердження не знайшло, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового слідства не встановлено, що наносячи удари та спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_16 він мав прямий умисел на його вбивство.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Всі представлені стороною обвинувачення суду докази не дають можливості зробити абсолютний та беззаперечний висновок про те, що наносячи ОСОБА_16 удари , в тому числі і по такому життєво важливому органу як голова, обвинувачений мав прямий умисел саме на позбавлення його життя та бажав настання такого наслідку.
Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 допоміг перенести ОСОБА_16 до будинку.
Висновок експерта №282 від 10.11.2011 року вказує на те, що при наданні ОСОБА_16 кваліфікованої медичної допомоги в найближчий після травми час можливо життя його було б збережено.
Постановою слідчого від 19.11.2011 року виділено матеріали з кримінальної справи для додаткової перевірки по факту неналежного виконання професійних обов"язків медичними працівниками щодо лікування ОСОБА_16 .
Показання ОСОБА_8 щодо нанесення потерпілому лише одного удару суд сприймає критично та розцінює як форму самозахисту з метою пом"якшити відповідальність за вчинене.
Як встановлено в судовому засіданні, насильство обвинуваченим було застосовано з метою фізичного покарання ОСОБА_16 за побиття його доньки, яке відбулось не вперше, що крім показань свідка ОСОБА_23 стверджується інформацією, наявною в характеристиці на ОСОБА_16 з Жовтневої сільської ради Олевського району та висновком експерта №285 яким встановлено наявність у ОСОБА_30 легких тілесних ушкоджень у вигляді синця на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, що не потягло короткочасного розладу здоров"я. Про відсутність наміру на позбавлення ОСОБА_16 життя свідчить і той факт, що свої протиправні дії він припинив з власної волі без стороннього втручання, вгамував свій гнів, після конфлікту допоміг перенести потерпілого до будинку, хоча в разі наявності умислу на вбивство останнього в ситуації, що мала місце (конфлікт у відсутність інших осіб, які могли б припинити його дії), для ОСОБА_8 не існувало об`єктивних перешкод для доведення умислу на позбавлення життя ОСОБА_16 , якщо б такий в нього виник.
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи всі вказані обставини в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 прямого умислу на позбавлення ОСОБА_16 життя, а отже і складу такого злочину як вбивство ( ст.115 КК України), суб`єктивна сторона якого передбачає лише прямий умисел на позбавлення іншої особи життя.
Судом враховується і віктимна поведінка постраждалого напередодні вчинення відносно нього злочину, яка викликала у обвинуваченого злість та агресію до нього внаслідок вчинення неправомірних дій стосовно рідної людини.
Обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив тяжкий злочин, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, є інвалідом 3 групи, опікується матір"ю, якій 80 років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, які пом"якшують або обтяжують покарання не встановлено.
Зазначена органом досудового розслідування як обтяжуюча обставина вчинення злочину в стані сп"янніння не знайшла підтверження в ході судового слідства. Допитані в ході судового слідства свідки вказали, що в той день ОСОБА_8 спиртних напоїв не вживав.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховуєступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом"якшуючих і та обтяжуючих покарання обставин та вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки вчинено тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть людини.
Вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
В обгрунтування позовних вимог подано акт, складений ним, ОСОБА_21 та ОСОБА_25 (тобто близькими родичами) про понесені витрати на поховання ОСОБА_16 в розмірі 8527, 40 гривень, акти закупки від 23.09.2011 року, фіскальний чек та накладні від 23.09.2011 року про відпуск продуктів харчування, виписки з історії хвороб та фото могили.
Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов не визнав.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно- процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.
Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Згідно ст.2 Закону України " Про поховання та похоронну справу", поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Виходячи зі змісту вказаної норми закону помінальний обід не відноситься до поховання, а тому понесені потерпілим витрати за накладними від 23.09.2011 року на відпуск товарів на поминальний обід не підлягають відшкодуванню.
На підтвердження факту встановлення пам"ятнику ОСОБА_16 потерпілий надав фото, однак доказів того, що саме він встановив цей пам"ятник, а також доказів щодо його вартості не подав. На підтвердження понесених витрат в розмірі 315 гривень, пов"язаних з перевезенням трупа з Олевської ЦРЛ до с.Ліски, потерпілий також доказів не подав. Поданий акт, в якому зазначена дана сума, відповідно до ст.57-59 ЦПК України не може вважатись належним та допустимим доказом.
Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю.
Згідно ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим внаслідок смерті рідного брата, однак до зазначеної категорії осіб, які мають право на відшкодування даного виду шкоди ОСОБА_6 не відноситься, оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами кримінального провадження не проживав з потерпілим ОСОБА_16 однією сім"єю та на утриманні останнього не перебував.
Посилання потерпілого на ст.1166, 1167, 1177 ЦК України є хибним, оскільки за вказаними нормами питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди могло бути предметом судового розгляду безпосередньо за позовом особи, якій така шкода була завдана, тобто ОСОБА_16 , відносно якого було вчинено злочин.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази, як такі, що не представляють цінності, підлягають знищенню.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту припинив свою дію 17.11.2015 року.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, і призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі .
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання засудженого ОСОБА_8 в порядку виконання даного вироку.
Речові докази: 3 уламки цегли, які зберігаються в камері схову речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 562 гривні 80 копійок за проведення судово-імунологічної експертизи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
В задоволення цивільного позову стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 3870 гривень заподіяної матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Головуючий суддя:
Судді: