Справа № 759/5275/16-к

УХВАЛА

10 червня 2016 року
Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
з участю :
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих : ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисників: ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
обвинувачених : ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №1-кп/686/667/16 на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч.1 ст.115, ч.3 ст.146, п.п. 2,6,9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 за п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
06.06.2016 року до Хмельницького міськрайонного суду на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 3.06.2016 року надійшов складений 11.04.2016 року старшим слідчим СУГУ Національної поліції у м. Києві майором поліції ОСОБА_14 та затверджений 12.04.2016 року прокурором відділу прокуратури міста Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_15 обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч.1 ст.115, ч.3 ст.146, п.п. 2,6,9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 за п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України.
Заслухавши думку учасників провадження, які вважають за можливе призначення даного кримінального провадження на підставі обвинувального акта до судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають :
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити :
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч.1 ст.115, ч.3 ст.146, п.п. 2,6,9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 за п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України цим вимогам не відповідає.
Зокрема, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення настільки не конкретне, що унеможливлює здійснити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта та позбавляє обвинувачених права на ефективний захист.
Так, викладаючи формулювання обвинувачення ОСОБА_12 по епізоду вбивства ОСОБА_16 , слідчий в обвинувальному акті вказав, що ОСОБА_12 почав виношувати плани щодо вбивства ОСОБА_16 , оскільки йому не подобалось як остання себе поводила, постійно вчиняючи скандали з приводу зради ОСОБА_12 , у ліжку якого в кінці липня 2015 року побачила ОСОБА_13 без білизни. З метою реалізації цього задуму, скориставшись тим, що батьки ОСОБА_17 на деякий час виїжджають з м. Вінниці на відпочинок і що сама ОСОБА_16 запропонувала йому поїздку до Києва, ОСОБА_12 9.08.2015 року після обіду на території кварталу №53 Київського лісництва біля грунтової дороги, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_16 , використовуючи заздалегідь приготовлений револьвер системи Нагана №ИБ218 калібру 7,62, здійснив три постріли в ОСОБА_16 , заподіявши їй вогнепальне проникаюче поранення сліпе кульове, поранення голови з ушкодженням лобної кістки, оболонок та речовини головного мозку з розвитком набряку набухання головного мозку, від якого, відповідно до висновку експерта №2058 від 9.10.2015 року, ОСОБА_16 померла.
З такого формулювання обвинувачення незрозуміло :
- умисно чи з необережності ОСОБА_12 здійснив три постріли в ОСОБА_16 , скільки з них були влучними?
- скільки, яких поранень і яких частин тіла ОСОБА_16 було спричинено від цих пострілів?
- коли померла ОСОБА_16 .?
- з якою метою та з яким мотивом діяв ОСОБА_12 .?
Встановлення мотиву та мети вчинення вбивства в даному випадку є обов`язковим, адже впливає на кваліфікацію дій винного.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_12 за ч.3 ст. 146 КК України як викрадення та позбавлення волі людини з корисливих мотивів, що супроводжували заподіянням фізичних страждань та спричинили тяжкі наслідки, слідчий в обвинувальному акті, в тому числі і у формулюванні обвинувачення, не зазначив:
- чиєю саме довірою (кого саме із рідних малолітньої ОСОБА_18 ) зловживав ОСОБА_12 , викрадаючи людину (малолітню ОСОБА_18 ),
- кого саме позбавив волі обвинувачений ОСОБА_12 (мабуть малолітню ОСОБА_18 ) і в чому конкретно проявились ці дії чи бездіяльність,
- які фізичні страждання і кому саме (мабуть малолітній ОСОБА_18 ) були спричиненні.
Формулюючи обвинувачення ОСОБА_12 по епізоду вбивства малолітньої ОСОБА_18 , слідчий в обвинувальному акті зазначив, що « ОСОБА_12 , маючи умисел приховати вчинений ним особливо тяжкий злочин (мабуть мається на увазі мету - приховати вчинення вбивства ОСОБА_16 ) прийняв рішення про вбивство малолітньої ОСОБА_18 шляхом удушення, оскільки остання знала про поїздку матері разом з ним до м. Києва. Про те, що у ОСОБА_12 був ще й корисливий мотив, в обвинуваченні не йдеться. Разом з тим його дії в цій частині, окрім іншого, кваліфіковано ще й за п.6 ч.2 ст. 115 КК України.
З яким мотивом та якою метою діяла ОСОБА_13 , вчиняючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 вбивство малолітньої ОСОБА_18 , в обвинувальному акті не вказано взагалі.
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуюся в тому, що вбивство малолітньої ОСОБА_18 скоїли за попередньою змовою між собою (п.12 ч.2 ст. 115 КК України). Разом з тим дії ОСОБА_12 за цим епізодом додатково кваліфіковано за п.6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_13 вчинення таких злочинів не інкриміновано. За таких обставин у формулюванні обвинувачення слід деталізувати суть попередньої змови, яка мала місце між обвинуваченими, мету та мотиви, з якими діяли кожен із обвинувачених.
У формулюванні обвинувачення ОСОБА_12 за ч.4 ст. 187 КК України вказано, що він, маючи умисел приховати вчинений ним особливо тяжкий злочин, прийняв рішення про вчинення вбивства ОСОБА_18 шляхом удушення. З якою метою обвинувачений ОСОБА_12 скоїв напад на ОСОБА_18 і, що цей напад вчинено саме з метою заволодіння чужим майном, а також чи заволодів таким майном, у формулюванні обвинувачення не вказано. Крім того, із обвинувального акта незрозуміло чиї грошові кошти в сумі 950 грн. і яким способом ОСОБА_12 обернув на свою користь.
В частині незаконного поводження зі зброєю, дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Частина 1 статті 263 КК України є бланкетною нормою, а тому у формулюванні обвинувачення повинна бути зазначена конкретна норма конкретного закону (нормативно правового акту), яка передбачає видачу дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї.
В обвинувальному акті, як у фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і у формулюванні обвинувачення, таку правову норму не зазначено. Та й взагалі відсутні відомості про те: коли, де, та за яких обставин ОСОБА_12 носив вогнепальну зброю, протягом якого періоду часу і де зберігав її без передбаченого законом дозволу.
Крім того, вказуючи в обвинувальному акті, що ОСОБА_12 , окрім револьвера системи Нагана №ИБ218 калібру 7,62, без передбаченого законом дозволу, в невстановлений час та у невстановленої особи придбав ще й боєприпаси до нього (6 спортивних револьверних патронів «В-1», що споряджені без оболонковою кулею), дії обвинуваченого як незаконне придбання, можливо ще й зберігання та носіння, бойових припасів не кваліфікував.
Частина 3 стаття 357 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння будь яким способом паспортом або іншим важливим документом.
Встановлення способу заволодіння паспортом або іншим важливим документом в тому чи іншому конкретному випадку є обов`язковим, адже без цього неможливо оцінити чи є таке заволодіння законним чи незаконним.
Яким способом ОСОБА_12 заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_19 , органи досудового розслідування не встановили і в обвинувальному акті цього не вказали.
Не зазначено в обвинувальному акті і те коли та за яких обставин ОСОБА_12 використовував підроблений ним же паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_19 , хоча його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України.
Крім того, обвинувальний акт містить посилання на докази, зокрема на висновки експертів, що в розумінні вимог ст. 291 КПК України є неприпустимим.
Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України, тому відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України він підлягає поверненню прокурору.
Клопотання прокурорів про продовження строку тримання обвинувачених під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра щодо скоєння обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 умисних особливо тяжких насильницьких злочинів, за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі; дані про їх особи свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, схильність до вчинення злочинів. Ці обставини дають підстави вважати, що обвинувачені переховуватимуться від суду та займатимуться злочинною діяльністю. Сама поведінка обвинувачених під час вчинення інкримінованих їм діянь та після цього, свідчить про те, що вони впливатимуть на потерпілих, свідків, вчинятимуть інші кримінальні правопорушення, в тому числі і відносно потерпілих та свідків, які не піддадуться на їх вплив.
Тобто, наявні визначені ст. 177 КПК України ризики переховування, впливу на учасників кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Обом обвинуваченим інкриміновано вчинення насильницьких злочинів, в тому числі умисного вбивства при обтяжуючих обставинах, а тому, керуючись вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави будь кому з них.
З врахування положень ст. 197 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою по 9.08.2016 року включно.
Керуючись ст. 314 КПК України,
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/686/667/16 по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч.1 ст.115, ч.3 ст.146, п.п. 2,6,9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 за п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України повернути прокурору прокуратури м. Києва.
Клопотання прокурорів про продовження строку тримання обвинувачених під вартою задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продовжити по 09.08.2016 року включно.
В решті клопотань відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуючий
Судді