Справа №: 398/382/16-к
Іменем України
"15" липня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , потерпілої,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який не має зареєстровації та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 22.12.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186, з застосуванням ст..69 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 14.03.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.121 КК, з застосуванням ст..69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області - вирок суду першої інстанції від 14.03.2011 року скасовано та за ч.1 ст.121 КК України призначено покарання 5 років позбавлення волі. Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21.10.2013 року звільнений умовно достроково з невідбутим терміном 1 рік 5 місяців 4 дні,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , повторно, при наступних обставинах.
Після цього, покинув територію домоволодіння та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. При дослідженні обставин справи не заперечує, щоб обмежитись лише його поясненнями, а також дослідженням характеризуючих даних на нього, щодо обставин справи, то вони ним не оспорюються, йому роз`яснено, що в такому разі він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Дійсно цю крадіжку грошей вчинив взимку, частину викрадених коштів залишив матері, а інші собі. У вчиненому кається.
Потерпіла не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, просить не позбавляти ОСОБА_5 свободи.
Суд проводить судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, суд в силу ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним, те, що даний злочини є умисними та злочином середньої тяжкості; особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, а також те, що він не перебуває на облікув лікаря -нарколога, але перебуває на обліку у лікаря психіатра в зв`язку з легкою розумовою відсталістю, є інвалідом з дитинства 3-ої групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, наявності пом`якшуючих його покарання обставин, враховуючи, щире каяття ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого є призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі та вважає,що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому міру покарання з застосуванням ст. 75 КК України - звільнивши від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їх про зміну місця проживання. .
Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також є і справедливою.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.
Потерпілою цивільний позов не заявлено.
Речові докази грошові кошти в сумі 3600 грн., які передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити володільцю.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.., ст. 124, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 України, призначивши покарання 2 (два) роки обмеження волі.
Керуючись ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: