УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4757/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 289 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №274/4757/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 4 курсу Київського електро-механічного коледжу ім. Островського, раніше не судимого,-
засуджено за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75, ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, вирішено не обирати.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , щодо якого вирок не оскаржується.
Судом встановлено, що 20.08.2015 року близько 04:00 години ОСОБА_8 розповів ОСОБА_7 про те, що у нього є ключі від автомобіля ОСОБА_11 та останні вирішили покататися на ньому. Після цього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 йшли повз будинку по вул. Вінницькій в м. Бердичеві, та проходячи повз різні автомобілі натискали на кнопку відкриття автомобіля на брилку, який був разом із ключами. В цей час останні натрапили на автомобіль марки "IKSO SAMAND", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 та при натисканні кнопки на брилку даний автомобіль відкрився. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 сіли до даного автомобіля. Оскільки ОСОБА_8 не вмів керувати, то за кермо даного автомобіля сів ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 сів поруч.
Тоді ж за допомогою ключів ОСОБА_7 завів автомобіль, та вони відразу поїхали у сторону району Газопроводу в м. Бердичев. В момент під`зду до моста, що розташований за вул. Волочаївська в м. Бердичеві, ОСОБА_7 не впорався з керуванням, врізався в відбійник, внаслідок чого автомобіль винесло за межі автодороги та перекинувся.
Таким чином ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 незаконно заволоділи транспортним засобом, який належить ОСОБА_11 , чим заподіяли потерпілому шкоду на суму 116759,63 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України за відсутністю у його діяннях складу кримінального правопорушення. Вказує, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є недоведеним. Наводить покази ОСОБА_7 про те, що останній не знав, що ключі від автомобіля у ОСОБА_8 знаходяться незаконно. Вважає, що в діях ОСОБА_7 немає складу злочину, оскільки останній не знав і не міг знати, що ОСОБА_8 бере автомобіль без дозволу власника. Крім того, зазначає, що жоден з доказів сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який його засуджено.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, доводи захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуючими ознаками якого є попередня змова групою осіб та завдання потерпілому значної матеріальної шкоди. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 289 ч.2 КК України судом кваліфіковано вірно.
З показань обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що він вину не визнав та показав, що 20.08.2015 року він з ОСОБА_8 прогулювався по вулиці. Близько 04 години ОСОБА_8 запропонував покататися на автомобілі ОСОБА_11 , він погодився. Йому було відомо, що автомобіль належить потерпілому. Звідки у ОСОБА_8 були ключі від автомобіля потерпілого він не запитував, а ОСОБА_8 не пояснював. Вважав, що ключі у нього перебували на законній підставі. Сівши за кермо автомобіля, який належить потерпілому ОСОБА_11 , він хотів підучитися керувати, водійських прав в нього не має. З ОСОБА_8 вони поїхали на вул. Газопровідну і не доїжджаючи до моста лопнуло колесо і автомобіль перекинувся. Після цього ОСОБА_8 розповів йому, що ключі від автомобіля ОСОБА_11 у нього знаходяться незаконно. Тоді він злякався і ключі викинув.
На запитання учасників судового провадження ОСОБА_7 також показав, що з ОСОБА_8 перебуває в дружніх стосунках, знає його протягом тринадцяти років, зустрічався з ним майже щодня. Після вчиненого, коли зустріли потерпілого ранком, то не розповіли йому, що забрали автомобіль, бо злякалися так як той повідомив, що викликав міліцію. В подальшому зізнався та все розповів ОСОБА_11 і в міліції. Потерпілому відшкодував завдану шкоду.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд розцінив як спосіб захисту.
Проте, такі покази обвинуваченого ОСОБА_12 суперечить іншим доказам.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Так, висновки суду ґрунтуються на:
- показаннях потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що обвинувачених знає тривалий час, стосунки з ними добрі. 03.04.2015 року в нього з гаража зник ключ від автомобіля після святкування дня народження. Через декілька днів він дізнався, що в гаражі був менший брат, тому обдзвонив його друзів, однак всі сказали, що ключі не брали. 19.08.2015 року до нього в гараж приїхав ОСОБА_13 з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Він поміняв лампочки в автомобілі ОСОБА_13 і приблизно о 21 годині вони роз`їхалися з гаража. До дому він приїхав о 01 год. 30 хв., автомобіль залишив у дворі та пішов спати. О 06 годині ранку він дізнався що машина зникла і повідомив в міліцію. У сусідньому дворі він побачив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 була пошкоджена рука, а у ОСОБА_8 над бровою розсічена рана, вони повідомили, що їх побили. В подальшому пошкоджений автомобіль знайшли на вул. Білопольській. Свій транспортний засіб в користування обвинуваченим не давав;
- показаннях свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що зі слів потерпілого йому відомо про зникнення його автомобіля;
- даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2015 року, згідно якого ОСОБА_11 повідомив, що 20.08.2015 року близько 05 год. 30 хв. вийшовши у двір по вул. Вінницька, 69 м. Бердичів, виявив відсутність свого автомобіля (т.1 а.п. 7);
- даних протоколу огляду місця події від 20.08.2015 року та фототаблицею до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, територія поруч з будинком № 69 по вул. Вінницькій в м. Бердичеві, де знаходився автомобіль марки "IKSO SAMAND", д.н.з. НОМЕР_2 , (т.1 а.п. 9-11);
- даних протоколу від 20 серпня 2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого під час слідчого експерименту, ОСОБА_8 пояснив, що 20.08.2015 року о 04 годині розповів ОСОБА_7 що у нього є ключі від автомобіля ОСОБА_11 . Вдвох вирішили покататися на ньому. Разом пішли повз будинки по вул. Вінницькій, та натискаючи на кнопку відкриття на брелку ключів, натрапили на автомобіль потерпілого. При натисканні на кнопку салон машини відчинився. За кермо сів ОСОБА_7 , а він поруч. ОСОБА_7 завів автомобіль і вони поїхали в напрямку Газопроводу, де потрапили в ДТП. Також ОСОБА_8 вказав на місце де стояв автомобіль марки "IKSO SAMAND", д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Вінницькій в м. Бердичеві, показав напрямок в сторону району Газопроводу, куди вони поїхали на автомобілі; вказав на місце, де вони врізались у відбійник по вул. Волочаївській в м. Бердичеві та показав на місце, де залишили автомобіль. (т.1 а.п. 51-55);
- даних протоколу від 20 серпня 2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого під час слідчого експерименту, ОСОБА_7 , підтвердив покази ОСОБА_8 , дані ним під час слідчого експерименту, уточнюючи, що після того як вони потрапили в ДТП, вийшли з машини і пішли в бік «Дитячого світа», то по дорозі він викинув ключі від автомобіля. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 показав місце де стояв автомобіль; вказав напрямок в сторону району Газопроводу, куди вони поїхали на автомобілі, під його керуванням; вказав на місце, де він несправившись з керуванням автомобіля врізався у відбійник; вказав місце, де знаходився автомобіль, місце куди викинув ключі від автомобіля (т.1 а.п. 76-80).
Всі докази були оцінені судом в їх сукупності та з точки зору допустимості, а тому апеляційний суд не може погодитись з доводами апелянта про те, що жоден з доказів сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який його засуджено.
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі і тих, що наведені вище, місцевий суд прийшов до висновку, що обвинувачені не мали права використовувати транспортний засіб, належний потерпілому.
Також, місцевим судом було надано оцінку доводам захисника ОСОБА_9 , які аналогічні доводам його апеляційної скарги, про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.
Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що враховує обставини за яких обвинувачені заволоділи автомобілем потерпілого, це було у нічний час, будь-якого дозволу на користування транспортним засобом ОСОБА_11 не давав, як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 вирішили скористатись можливістю проїхатись, що і зробили незаконно, без дозволу власника. При цьому, саме ОСОБА_7 , не маючи прав на керування транспортним засобом, сів за кермо. А тому, враховуючи показання потерпілого в судовому засіданні, зафіксовані показання обвинувачених під час слідчих експериментів, характер дій обвинувачених, які після ДТП на транспортному засобі, яким незаконно заволоділи, ключі від автомобіля викинули, а зустрівши потерпілого майже відразу не повідомили останньому про свою причетність до зникнення автомобіля, сукупність інших доказів досліджених в судовому засіданні, суд прийшов до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб із завданням значної матеріальної шкоди потерпілому.
З наведеними висновками суду погоджується і апеляційний суд та вважає, що апелянтом не наведено будь яких інших доводів щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину за який його засуджено, крім тих, яким була надана оцінка судом першої інстанції.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятись з будь якою метою або мотивом, в даному випадку обвинувачені з їх слів хотіли прокататися.
Об`єктивна сторона цього злочину виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Незаконне заволодіння, в даному випадку, означає, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому, а саме ОСОБА_7 , не маючи прав на керування транспортним засобом, сів за кермо.
Отже, твердження апелянта про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є недоведеним, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції статті за якою його засуджено. Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , думку потерпілого та призначено покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покрання з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
З вищенаведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді: