АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1956/16 Справа № 205/5070/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001247 від 22 березня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.04.2013 року за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 08.04.2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 4 роки 2 місяця позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 21.09.2015 року умовно-достроково на 6 місяців 24 дня,,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення з 24 червня 2016 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 880 гривень 40 копійок.

Вирішено питання речових доказів.

Не погодившись із ухваленим вироком, обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок суду змінити, пом`якшивши призначене судом покарання.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він визнав свою вину у скоєному злочині в повному обсязі, не перешкоджав розслідуванню. Крім цього звертає увагу на те, що він сирота.

Як визнав встановленим суд, обвинувачений ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб «канабіс» масою не менше 13, 096 г., який незаконно зберігав при собі без мети збуту.

21 березня 2016 року, близько 18.55, ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб без мати збуту, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього речовину масою 13, 096 г., яка є канабісом і відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 10, 189 г., який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Обгрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд, як вбачається з вироку, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості. При цьому суд врахував також і дані, які характеризують особу обвинуваченого, зазначивши, що він не займається суспільно корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив злочин, за який засуджується, протягом умовно-дострокового звільнення, його каяття, яке відніс до обставини, що пом`якшують покарання. З врахуванням зазначених обставин, та наявності обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин в межах санкції ч.1 ст.309 КК у виді двох років позбавлення волі, та за сукупністю вироків у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

Покарання, призначене ОСОБА_6 є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України. Зазначені в апеляційній скарзі обставини, зокрема визнання вини, враховані судом при вирішенні питання про призначеного покарання.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить суттєвих доводів про явну невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а тому задоволенню не підлягає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, по кримінальному провадженню не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: