Справа № 146/509/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" червня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_5 , будучи засудженим 11 листопада 2011 року Томашпільським районним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці 15 днів та 04 квітня 2014 року умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі із невідбутим строком 3 місяці 28 днів, на шлях виправлення не став і вчинив новий, умисний злочин при наступних обставинах.
Так, 16 лютого 2016 року біля 12:00 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись на території домогосподарства, власником якого є ОСОБА_6 та яким фактично користується його батько ОСОБА_4 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відмикання ключем внутрішнього замка вхідних металевих дверей гаражного приміщення, таємно викрав із нього три рулони металевої сітки, довжиною по 10 м, висотою 1,2 м, вартістю по 230 грн, кожен, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 690 грн.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілого. З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та потерпілого.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 пояснив, що винаймав житло у потерпілого та мав вільний доступ до всіх приміщень. В лютому 2016 року помітивши, що по вулиці рухається автомобіль та скупляють металобрухт, він із приміщення гаража дістав три рулони металевої сітки, які збув прийомщикам металобрухту за кошти в сумі 450 грн.
Заявлений потерпілим цивільний позов визнає в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що обвинувачений проживав у належному йому будинку, що розташований по АДРЕСА_3 . Навідавшись до вказаного будинку він помітив, що з гаражного приміщення зникло три рулони металевої сітки, які як в подальшому з`ясувалось викрав ОСОБА_5 .
Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, раніше судимого, компрометуючі дані відсутні, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, розмір завданих збитків, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі та одночасно звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Вирішуючи заявлений цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення у розмірі 690 грн, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, згідно ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
У відповідності до ст.ст. 22,1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до довідки вартості № 20 від 21 квітня 2016 року, виданої КП «Центральний ринок» станом на 16 лютого 2016 року вартість 1 рулону сітки 10 м/пог висотою 1,2 м становить 230 грн.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покаранняу виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинять нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язатизасудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання,роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 690 грн (шістсот дев`яносто гривень) матеріальної шкоди завданої в наслідок вчинення злочину.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1