АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Рома ЛТД» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД», що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в Філія «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та виплат заробітної плати працівникам ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД».

В апеляційній сказі представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки відсутні правові підстави для накладення арешту на майно. Зокрема апелянт вказує, що акт Державної податкової інстанції, на який суд посилається як на один з доказів правової підстави для накладення арешту на майно, був визнаний не дійсним Запорізським окружним адміністративним судом. Крім того, представник звертає увагу суду і на те, що обставини, які є предметом кримінального провадження № 0000044 від 11 січня 2013 року та на які посилається слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, тобто дійсність правочинів між ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД» та ПП «Оріон-Прайс», ПП «Буд-Системс», ПП «Віва-Трейдінг», ПП «Топ Трейдінг» були предметом розгляду у Господарському суді Одеської області, який підтвердив дійсність правочинів укладених між вказаними товариствами.

Також на думку захисника, при накладенні арешту на майно, слідчим суддею не було враховано співмірність завданої шкоди та наслідків такого заходу забезпечення кримінального провадження для товариства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційною скарги вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочинну, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передача, відчуження.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Так, Головним слідчим управлінням фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2,3 ст. 212 КК України у тому числі за фактом ухилення впродовж 2013-2014 років від сплати податків службовим особам ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД».

Накладаючи арешт на грошові кошти ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД», що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в Філія «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, слідчий суддя вказав, що слідчим доведено існування передбачених законом підстав, для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані суду апеляційної інстанції матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого в цій частині та накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в Філія «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно,діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Не обґрунтованими, на думку колегії суддів, є і доводи апелянта, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не було враховано співмірності завданої шкоди та наслідків такого заходу забезпечення кримінального провадження для підприємства.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД», що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в Філія «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та виплат заробітної плати працівникам ТОВ «ВКФ «Рома ЛТД», залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Рома ЛТД» ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1480/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1