пр. № 1-кс/759/1719/16
ун. № 759/7077/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення огляду місця події, у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005197 від 19.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19.05.2016 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення огляду місця події 18.05.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005197 від 19.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме речі, предмети та грошові кошти-19 системних блоків, 20 моніторів, відео реєстратор, 17 флеш-накопичувачів, грошові кошти у сумі 4964 грн., 18 комп`ютерних мишей, 18 комп`ютерних клавіатур.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 18.05.2016 року до чергової частини Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що у кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється незаконна господарська діяльність. По прибуттю слідчо-оперативної групи Святошинського Управління поліції ГУ НП у м. Києві було виявлено здійснення незаконної господарської діяльності, а саме: надання послуг в сфері грального бізнесу.

Під час відпрацювання виклику було опитано гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , які зазначили в своїх показах про те, що в вищезазначеному кіоску надаються послуги у сфері грального бізнесу.

В ході огляду місця події, а саме: приміщення кіоску було вилучено 19 системних блоків, 20 моніторів, відеореєстратор, 17 флеш-накопичувачів, грошові кошти у сумі 4964 гривні, 18 комп`ютерних мишей, 18 комп`ютерних клавіатур.

В органу досудового розслідування немає жодних відомостей, що виявлені та вилучені речі мають відношення до законної господарської діяльності підприємства.

Беручи до уваги той факт, що в ході огляду були виявлені та вилучені речі та документи, що явно відповідають критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, яка передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Таким чином, в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні ряду експертиз з метою використання у подальшому їх висновків як доказу, а також той факт, що іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цієї інформації, попередити можливість посадових осіб підприємства знищити чи приховати від досудового слідства вказані речі та предмети, виникла необхідність у отриманні дозволу на накладення арешту на зазначене майно.

У зв`язку з викладеним вище та враховуючи, що зібрати докази, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні № 0005197, захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, іншим шляхом не можливо, відповідно до ст. ст. 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, є необхідність накласти арешт на вищевказані речі, предмети та грошові кошти.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та пояснив, що накладення арешту на майно надасть можливість отримати докази, які мають значення у кримінальному провадженні. Після оголошення перерви в судовому засіданні по клопотанню слідчого для надання підтверджуючих документів щодо вилученого майна, його належності, слідчий в судове засідання не з`явився, тому слідчий суддя, враховуючи терміни розгляду клопотання, вважає за необхідне розглянути клопотання без участі слідчого.

Власник вилученого майна суду невідомий, тому слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання на підставі документів, доданих до клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши клопотання та письмові докази, додані до нього, прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає поверненю прокурору з слідуючих підстав.

Підставою подачі клопотання про арешт майна зазначається у клопотанні, що вилучені під час обшуку речі, предмети та грошові кошти явно відповідають критеріям, зазначеним в ч.2 ст. 167 КПК України і у органу досудового розслідування немає жодних відомостей, що виявлені та вилучені речі під час обшуку мають відношення до законної господарської діяльності підприємства, виникла необхідність у проведенні ряду експертиз з метою використання у подальшому їх висновків як доказу, й іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цієї інформації, не має можливості, необхідно попередити можливість посадових осіб підприємства знищити чи приховати від досудового слідства ці предмети та речі.

Як зазначається у клопотанні про накладення арешту на майно, вилучення цього майна відбулось 19.05.2016 р. після прибуття слідчо-оперативної групи Святошинського Управління поліції ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, пр.-т Перемоги, 100/2, та проведеного огляду місця події, а саме в кіоску.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
З наданого слідчим клопотання і доданих документів не вбачається, що у кримінальному провадженні №0005197 від 19.05.2016 р. є підозрюваний або виявлена особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями іншого підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не вбачається, що будь-якій особі повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, по якому проводиться досудове розслідування. Частина 1 статті 276 КПК України передбачає, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Станом на час розгляду клопотання можна стверджувати, що підозра у вчиненні злочину конкретній особі не висувалась, ніхто не був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, нікому не обиралися передбачені КПК України запобіжні заходи.

Відповідно до положень ч.3, ч.4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до положень ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В частинах 2, 4 ст.173 КПК України визначені обставини, які слідчий суддя повинен враховувати при вирішенні питання щодо арешту майна, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумнвсть та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Аналіз вказаних вище процесуальних норм дає для слідчого судді підстави вважати, що накладення арешту на майно, вказане у клопотанні слідчого, не буде відповідати в повній мірі критеріям відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України, ч.2 ст. 171 КПК України.

Так, згідно ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання
До клопотання про накладення арешту не додані та в ході розгляду клопотання в судовому порядку не надано документів, які підтверджують право власності на майно фізичних чи юридичних осіб, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження конкретним підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, успіввідношенні з фабулою ст. 356 КК України, по якій кваліфіковане кримінальне провадження.

Між тим, відповідно до правил ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
У клопотанні слідчий вказує, що майно було виявлено з кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , і що в органу досудового розслідування не має жодних відомостей, що виявлені та вилучені речі під час обшуку мають відношення до законної господарської діяльності підприємства. Однак, якого підприємства це стосується, не зазначається. Ніщо не позбавляло право слідчому органу вчинити певні процесуальні дії, передбачені кримінальним-процесуальним кодексом України щодо з`ясування причетності певної фізичної чи юридичної особи до незаконної діяльності, зокрема, встановивши, кому належить кіоск, де вилучалось майно, або хто їм користується, та отримавши відповідні документи на вилучене майно.

Враховуючи наведене, клопотання необхідно повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення вищенаведених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 167, 168, 170-173, 276, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення огляду місця події, у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005197 від 19.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підляга, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ