Справа № 504/2886/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2016 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Визирка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, дизеліста-електрика відділення енергетичного забезпечення 1604 дивізіону військової частини польова НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України;

ВСТАНОВИВ:

З 06 червня 2013 року солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби та проходив військову службу за контрактом 1604 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

06.06.2013 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 116 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеного військового формування, поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 06.06.2013 року, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
15.03.2014 року солдата ОСОБА_4 направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 із строком повернення 16.03.2014 року, а у подальшому строк повернення було продовжено до 24.03.2014 року.
24.03.2014 року солдат ОСОБА_4 згідно виписного епікризу №4698, виписаний із ВМКЦ у задовільному стану у зв`язку з відмовою від обстеження та лікування та направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ).
Проте, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді дизеліста електрика відділення енергетичного забезпечення 1604 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , з метою тимчасового ухилитися від військової служби, 24 березня 2014 року, не зявився вчасно на службу без поважних причин та незаконно відсутній за місцем прожодження військової служби до 13:48 год. 15.08.2016 року, проходячи час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
15.08.2016 року о 13.48 год. солдат ОСОБА_4 був затриманий посадовими особами Військової служби правопорядку у Збройних Слах України під час вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно, з 06 червня 2013 року він уклав контракт про проходження військової служби та проходить військову службу за контрактом 1604 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

06.06.2013 року його наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 116 зараховано до списків особового складу зазначеного військового формування, поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 06.06.2013 року, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
15.03.2014 року його направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 із строком повернення 16.03.2014 року, а у подальшому строк повернення було продовжено до 24.03.2014 року.
24.03.2014 року він згідно виписного епікризу №4698, виписаний із ВМКЦ у задовільному стану у зв`язку з відмовою від обстеження та лікування та направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ).
Проте, він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді дизеліста електрика відділення енергетичного забезпечення 1604 дивізіону військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , з метою тимчасового ухилитися від військової служби, 24 березня 2014 року, не зявився вчасно на службу без поважних причин та незаконно відсутній за місцем прожодження військової служби до 13:48 год. 15.08.2016 року, проходячи час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
15.08.2016 року о 13.48 год. він був затриманий посадовими особами Військової служби правопорядку у Збройних Слах України під час вчинення ним злочину. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення злікувального закладу вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем(крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні матір, яка тяжко хворіє, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні матір, яка тяжко хворіє. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем мешкання, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою на гауптвахті.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили, раніше обраний засіб забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою на гауптвахті скасувати.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1