Справа № 308/7607/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 308/7607/15-к внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №001018 від 23.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду із Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками (з реєстром матеріалів досудового розслідування) у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №001018 від 23.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовче судове засідання призначені на 13 год. 30 хв. 06.07.2015 р., на 10 год. 05 хв. 16.07.2015 р., на 13 год. 20 хв. 28.08.2015 р., на 10 год. 45 хв. 24.09.2015 р., на 11 год. 00 хв. 13.11.2015 р., на 10 год. 15 хв. 02.12.2015 р., на 11 год. 30 хв. 22.03.2016 р. ОСОБА_4 не з`явилася, судові повістки про виклик, надіслані їй за адресою вказаною в обвинувальному акті, повернулися без вручення з відміткою "Укрпошти"за закінченням встановленого строку зберігання.

Крім того, застосовані до ОСОБА_4 приводи на 14 год. 00 хв. 07.10.2015 р., на 09 год. 30 хв. 14.12.2015 р. , на 14 год. 20 хв. 25.12.2015 р., на 11 год. 30 хв. 13.04.2016 р. працівниками поліції ( міліції ) також залишилися не виконаними в зв`язку з відсутністю обвинуваченої ОСОБА_4 за адресою, зазначеною в обвинувальному акті.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження знаходяться: рапорт ст. о/у Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 24.12.2015 р., повідомлення начальника Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 25.12.2015 р. № 25/1-3192, рапорт ст. інспектора Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 02.02.2016 р., рапорт ст. інспектора Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 13.04.2016 р. згідно яких виконати ухвали суду про привід ОСОБА_4 в призначені судові засідання неможливо, у зв`язку з відсутністю обвинуваченої ОСОБА_4 за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, місце знаходження її не відомо.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про неможливість проведення підготовчого судового засідання у відсутності обвинуваченої та вважав за необхідне в порядку ст. 335 КПК України зупинити підготовче судове провадження та оголосити в розшук обвинувачену ОСОБА_4 .

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася , надіслала на адресу суду заяву, в якій просила суд провести підготовче судове засідання без її участі, у зв`язку із сімейними обставинами.

В підготовчому судовому засіданні, вислухавши доводи прокурора, вивчивши обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №001018 від 23.06.2015 року відносно ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.

Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Однак, в обвинувальному акті не вказано фактичне місце проживання чи знаходження обвинуваченої, оскільки за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, ОСОБА_4 , судом неодноразово направлялися судові повістки про виклик, які поверталися без вручення. Неодноразово застосований до обвинуваченої привід, також залишився без виконання, у зв`язку з відсутністю обвинуваченої ОСОБА_4 за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, місце знаходження її не відомо. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості викликати обвинувачену та провести підготовче судове засідання.

Місце проживання обвинуваченої, вказано невірно, оскільки судові повістки про виклик обвинуваченою не отримуються, а повертаються у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим повідомленням, тобто за адресою вказаною в обвинувальному акті не проживають. Крім того, зазначені обставини підтверджуються рапортами працівників поліції, з зазначенням підстав невиконання ухвал суду про привід обвинуваченої в судові засідання та письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 13.04.2016 року , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_4 .
За таких обставин суд позбавлений можливості здійснити виклик обвинуваченої у судове засідання для судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Статтею 7 КПК України визначені основні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

Частиною першою статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд не має можливості повідомити обвинувачену про призначене підготовче судове засідання, явка якої, згідно норм чинного законодавства є обов`язковою. У зв`язку із зазначенням в обвинувальному акті недійсної адреси місця фактичного проживання обвинуваченої, всупереч вищевикладених вимог діючого законодавства, суд позбавлений можливості розглянути справу в розумний строк та забезпечити рівність процесуальних можливостей сторін кримінального провадження.

Крім того варто зазначити, що процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушенн

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, форма вини, мотив і мета вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

В порушення зазначеної норми Закону в обвинувальному акті по кримінальному провадженню за №001018 від 23.06.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України відсутнє формулювання обвинувачення.

Як вбачається з положень вищевказаної статті, формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.

Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно.

Суд вважає, що при складанні обвинувального акту вказано ознаки підозри, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та не сформульоване обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, не вказано ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, що є порушенням п.5ч.2ст.291 КПК України та унеможливлює подальший розгляд справи.

Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального Закону не висунуто ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

У відповідності до положень п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з тим, закріплення в КПК України вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство. При цьому, при визначені справедливості судового розгляду необхідно розглядати кримінальне провадження в цілому, оскільки справедливий характер розгляду може суттєво зачіпатися, якщо на початкових етапах слідства такі вимоги не дотримані (Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993).

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як порушення права обвинуваченої на захист, тобто як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу. За змістом цієї ж статті підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, представника потерпілого та інших.

Таким чином в ст.314 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд і не підлягає розширеному тлумаченню, тобто ст.314 КПК України не передбачено зупинення підготовчого судового засідання.

Відповідно до положень ст.335 КПК України, вирішити питання щодо розшуку обвинуваченої можливо на стадії судового провадження. Вищевказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 знаходиться на етапі підготовчого провадження, де вирішуються організаційні питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, однак за відсутності у підготовчому судовому засіданні обвинуваченої, участь якої є обов`язковою, провести підготовче судове засідання та визначити щодо можливості призначення судового розгляду не можливо.

Таким чином, відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо фактичного місця проживання обвинуваченої ОСОБА_4 позбавляє суд можливості повідомити останню про дату розгляду кримінального провадження, тоді як участь обвинуваченої в судовому засіданні є обов`язковою.

Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком. Так, згідно зі ст. 109 ч. 2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Вище зазначені процесуальні дії є обов`язковими, в зв`язку з чим, згідно ст. 109 КПК України, мають міститись в реєстрі матеріалів досудового розслідування, натомість доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону.
Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити. Зокрема, як слідує з реєстру, відсутні дані повідомлення підозрюваній про її права та вручення відповідної памятки, відсутні дані про повідомлення потерпілої про її права та вручення відповідної памятки, про здійснені слідчим запити документів, тощо.
Одночасно, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації з якої суд міг би зробити висновок про забезпечення під час досудового розслідування обвинуваченому права на захист - допуску до участі у справі під час досудового розслідування захисника чи відмову від нього, які б належним чином були оформлені процесуально, з врахуванням відповідних положень КПК України та фізичної можливості реалізації права на захист , яка встановлена чинним КПК України , що є суттєвим порушенням.
При цьому, відповідно до положень ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів однак, як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування вказані вимоги закону дотримані не були.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Нормами ст. 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст.109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги, що ст.314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд приходить до висновку про неможливість зупинення провадження у справі на підготовчому судовому засіданні та оголошення розшук обвинуваченої та неможливість призначення обвинувального акту та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження, прокуророві для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого законодавства.

Наведені вище істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Клопотань щодо застосування, зміну або продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 331, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001018 від 23.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України повернути прокурору, який затверджував обвинувальний акт внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1