Справа № 216/1216/16-к
Провадження № 1-кп/216/262/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 25 січня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської області, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25 квітня 2001 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142, ст. 44, ч. 1 ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 25 січня 2005 року на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2005 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 12 днів;

- 12 червня 2015 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 76 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік;

- 07 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194-1, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 07 липня 2015 року засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194-1, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки. Тобто, маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисний корисливий злочин.

22 січня 2016 року в денний час доби ОСОБА_4 повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись на території дачного будинку АДРЕСА_3 , де шляхом демонтажу з дачного будинку таємно здійснив крадіжку вхідних металевих дверей із лудкою розміром 2м?1,2м загальною вартістю 6 660 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на зазначену суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор дане клопотання підтримав.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вчинив злочин під час випробувального строку, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодував завдану майнову шкоду частково, а також враховуючи думку обвинуваченого, який вважає покарання, яке просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року та за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, і призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 місяців позбавлення волі.

Речовий доказ - металеву лудку повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1