Справа № 216/4473/16-к
Провадження № 1-кп/216/531/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

с участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000100 від 18.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актюбинськ, українця, громадянина України, професійно-технічна освіта, не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб немає, являється учасником АТО, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, у військовому званні сержанта, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст . 407 ч. 4 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , був призваний на військову службу під час мобілізації, яку він став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді командира танку у військовому званні сержанта. На початку лютого 2016 року ОСОБА_4 убув у відпустку, яку проводив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з якої мав повернутися до частини 15.02.2016 року.

Під час перебування у вказаній відпустці ОСОБА_4 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог після закінчення відпустки не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 після закінчення відпустки у визначений час 15.02.2016 року о 08год. 00хв. до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за вказаним місцем свого проживання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

18.08.2016 року біля 09год. 00хв, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і заявив про себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винним себе у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.3 КК України визнав повністю та суду показав, що він, був у відпустці, після закінчення відпустки 15.02.2016 року, замість того щоб спрямувати до місця проходження військової служби залишився дома, почав працювати, допомагати батькам, тільки 18.08. 2016 року добровільно з`явився за місцем проходження служби.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченимйого вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого, вірно, кваліфікували за ст. 407 ч. 4 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби)..

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу винного, який характеризується задовільноно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у вчиненому правопорушенні розкаюється, має постійне місто роботи.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимого ст. 66 КК України, суд визнає - повне визнання вини та щире каяття, активне сприяття досудовому розслідуванню.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, особу підсудного, обставини, що пом`якшують, покарання, суд вважає, що покарання щодо підсудного ОСОБА_4 повинно бути призначене у межах санкції ст. 407 ч. 4 КК України з застосуванням ст.. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч.3 КК України - у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- періодично з`являтися для в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід не обирався. .

Матеріали кримінального провадження № 0000100 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/4473/16-к (1-КП/216/331/16).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1