Справа № 526/1247/16-к
Провадження № 1-кп/526/113/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження на підстави угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000402 від 10 травня 2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської області, громадянин України, не одружений, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта повна загальна середня, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично мешкає по АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Лебединського районного суду Сумської області від 04.08.15 за ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

у квітні 2016 року ОСОБА_4 приїздив на риболовлю до с. Тимофіївка Гадяцького району, де помітив літню загорожу для ВРХ недіючої МТФ № 3, яка була вкрита шифером і яка перебуває на балансі СТОВ «Мрія». В той час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на протиправне збагачення та таємне викрадення належного СТОВ «Мрія» майна шиферу, яким була вкрита загорожа.

2 травня 2016 року ОСОБА_4 близько 01 год. 00 хв., приїхав на автомобілі марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н. НОМЕР_2 до МТФ № 3 у с.Тимофіївка Гадяцького району та залишив свій автомобіль за 100 метрів від МТФ обабіч дороги у напрямку с. Бакути Гадяцького району, а сам по драбині заліз на дах літньої загорожі та почергово демонтував двадцять п`ять листів покрівельного шести хвильового шиферу, які погрузив до причепу разом з драбиною та відвіз до місця свого проживання в м. Лебедин Сумської області. Даними діями ОСОБА_4 завдав СТОВ «Мрія» збитків на суму 2000 грн..

10 травня 2016 року ОСОБА_4 близько 1 год. 00 хв. повторно протиправно на автомобілі марки ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 з причепом д.н. НОМЕР_2 , котрий перебуває у його користуванні, прибув до МТФ №3, де заліз на верх даху та демонтував п`ять шиферин, загальною вартістю 400 грн., склав їх до купи та у цей же час почув неподалік підозрілі звуки та помітив світло автомобіля, що проїжджав мимо, а тому злякавшись, що може бути викритий при вчиненні злочину втік полем у напрямку центру с. Боброве Лебединського району. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 був помічений охоронцем МТФ № 3, тому не зміг довести крадіжку майна до кінця, оскільки не вчинив всіх дій, які вважав за потрібне, з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив незакінчений замах на крадіжку.

13 червня 2016 року між обвинуваченим та представником потерпілого ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк один рік, за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Майнова шкода, завдана потерпілій стороні, відшкодована добровільно. Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження Угоди про примирення обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до Угоди про примирення зобов`язання може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю.

Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 і переконаний, що укладення Угоди про примирення є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 віднесений до злочинів середньої тяжкості, тому укладення угоди не суперечить закону.

При вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам ст.474 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості та примирення.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.373,374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:
- Угоду про примирення від 13 червня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000402 від 10 травня 2016 року, укладену між ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 року позбавлення, за ч.3 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі п.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: 30 листів шиферу залишити власнику - СТОВ «Мрія», автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , чорну сумку (барсетку) з документами (квитанція 000286) повернути ОСОБА_4 , саморобну конструкцію схожу на пристрій для куріння «Бульбулятор» (квитанція 000291) - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим: виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.477 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання вимог ч.6, 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1