АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/417/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 643/2798/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю володільця майна - ОСОБА_6 ,
представника володільця майна - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000708, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000708 та накладено арешт на майно, вилучене 02.03.2016 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 274-В, а саме транспортного засобу «Ford transit», синього кольору, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Слідчий суддя, посилаючись на положення ч.ч.1, 2ст.170 КПК України, та враховуючи, що вказаний автомобіль постановою слідчого від 02.03.2016 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, вважав необхідним накласти арешт на транспортного засобу «Ford transit», синього кольору, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . З таким рішенням слідчого судді не погодився ОСОБА_6 та подав 25.03.2016 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року та постановити нову. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав лише 25.03.2016 року від слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 . У судове засідання суду першої інстанції не викликався, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто без його участі, у зв`язку з чим вважає строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 14.03.2016 року пропущеним з поважних причин. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна було подано із порушенням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, оскільки транспортний засіб було вилучено 02.03.2016 року, а ухвала слідчого судді постановлена 14.03.2016 року. Зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбулося без участі ОСОБА_6 , який фактично є власником вказаного автомобіля. Вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки в ньому не вказано підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно. Крім того, у клопотанні слідчого зазначено, що транспортний засіб, арешт на який він просить накласти, належить ОСОБА_9 , відносно якого в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про порушення останнім кримінального закону, що є порушенням п.10 ч.2 ст.170 КПК України. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні відомості про розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та вартість вилученого майна, не зазначено про повідомлення будь-якій особі про підозру, не встановлено чи є спів розмірним розміру понесених збитків вилучене майно, слідчим взагалі не вказано правової підстави для арешту майна. Зазначає, що всупереч вимог п.3 ст.64-2 КПК України ОСОБА_6 не був повідомлений про прийняті процесуальні рішення, а наданні копій документів йому відмовлено. Заслухавши суддю доповідача, пояснення володільця майна ОСОБА_6 та його представника, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом за участю слідчого та/або прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Для особи, яка не була присутня під час розгляду питання про арешт майна, строк апеляційного оскарження, відповідно до ст.395 КПК України, обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апелянт стверджує, що копію ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року отримав лише 25.03.2016 року. Вказане твердження ніким не спростовано. Враховуючи, що апеляційна скарга на зазначене рішення слідчого судді була подана в межах строку апеляційного оскарження, а саме 25.03.2016 року, то вказаний строк не є пропущеним. Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна відповідає вимогам, передбаченим ст.171 КПК України. Посилання апелянта про порушення слідчим строків звернення з клопотанням є безпідставними, оскільки відповідно до супровідного листа Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області клопотання разом з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000708 було направлено на адресу суду 03.03.2016 року за вихідним номером 7670/119-67/06, тобто в межах строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України. 26.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_10 щодо протиправних дій ОСОБА_11 , який в липні 2015 року шахрайським шляхом, під приводом придбання автомобіля, заволодів майном заявника, а саме автомобілем «Ford transit», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , були внесені відомості за № 0000708 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 придбав вказаний транспортний засіб у безпосереднього власника ОСОБА_9 , на якого цей автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію зареєстрований. (а.с. 15) В червні 2015 року ОСОБА_10 вирішив продати автомобіль «Ford transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що розмістив оголошення в мережі Інтернет. Через деякий час з ним зв`язався ОСОБА_11 та виявив бажання придбати вказаний автомобіль. За домовленістю ОСОБА_11 21.06.2015 року написав власноруч розписку про зобов`язання ним сплатити 49 450 гривень в строк до 27.07.2015 року та одразу сплатив ОСОБА_10 200 доларів. Останній передав ОСОБА_11 автомобіль, технічний паспорт на нього та ключі. Після цього гроші ОСОБА_10 не віддали, автомобіль не повернули. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що придбав вказаний автомобіль за оголошенням у м. Овруч Житомирської області у особи на ім`я ОСОБА_12 без отримання довіреності на автомобіль. У зв`язку з цим, слідчий як підставу для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, згідно змісту клопотання, вказав, що автомобіль «Ford transit», синього кольору, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є майном, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. В матеріалах справи наявна постанова слідчого ОСОБА_8 від 02.03.2016 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000708 автомобілю «Ford transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які були вилучені 02.03.2016 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр.-т Московський, 274-В. У розумінні ч.2 ст.170 КПК України однією з підстав, за наявності якої допускається арешт майна, є забезпечення збереження майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, що також передбачено частиною 10 вказаної статті, відповідно до якої не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Слідчим в ході досудового розслідування встановлено та доведені обставини, які дають достатні підстави вважати, що автомобіль «Ford transit», синього кольору, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є речовим доказом, оскільки є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року є обґрунтованою, а підстави для накладення арешту на майно, зазначені у клопотанні слідчого, є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000708 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Ford transit», синього кольору, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , РЕЄСТРАЦІЙНИЙ НОМЕР НОМЕР_2 , вилучений 02.03.2016 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 274-В - залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: