Справа № 500/3093/16-к
Провадження № 1-кс/500/981/16
УХВАЛА
Іменем України

06 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування за №0001547, внесеного до Єдиного реєстру до судових розслідувань 23.05.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч. 1 ст. 15 КК України.

У своєму клопотанні, слідчий вказує, що 22.05.2016 року близько о 21:20 годин невстановлена особа знаходячись за узбіччям дороги по вул. Ізмаїльська неподалік від виїзду з селища Лощинівка в Ізмаїльському районі Одеської області, де з застосуванням невстановленої зброї відкрила вогонь по проїжджаючому автомобілю марки «Опель Астра», д/н НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та малолітня дитина, в результаті чого ОСОБА_6 було заподіяне поранення стегна лівої ноги.

За даним фактом 23.05.2016 року СВ Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за № 0001547 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч. 1 ст. 15 КК України.

Попередня кваліфікація скоєного злочину замах на вбивство, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

02.06.2016 року ОСОБА_7 видав наступне майно, а саме одяг в якому він ймовірно був одягнений в момент здійснення пострілів при здійсненні замаху на родину ОСОБА_8 : светр, сірого кольору; спортивні штани «адідас»; сланці (взуття) синього кольору,; носки чорного кольору, які упаковані в експертний без номерний пакет білого кольору.

Крім того, 02.06.2016 року потерпілий ОСОБА_5 видав предмет, схожий на кулю, яку він вилучив з запасного колеса свого автомобіля, що упакована в експертний пакет №2373596, а також бампер зі свого автомобіля «Опель астра», в якому є пошкодження у вигляді отвору, яке утворилось на ньому 22.05.2016 року при обстрілі автомобіля.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені предмети, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи, що є всі підстави для арешту майна.

Особи, у яких вилучено майно, у судове засідання не з`явилися, проте надали слідчому судді заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, вислухавши думку слідчого, прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, відповідають критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно:

- одяг, який 02.06.2016 року видав ОСОБА_7 , в який він ймовірно був одягнений в момент здійснення пострілів при вчиненні замаху на родину ОСОБА_8 : светр сірого кольору, спортивні штани «адідас», сланці (взуття) синього кольору, носки чорного кольору, які упаковані в без номерний експертний пакет білого кольору з пояснювальним текстом;

- металевий предмет, схожий на кулю, який упаковано в експертний пакет №2373596 та глушник з пошкодженнями від пострілів, які видані потерпілим ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1