Дата документу Справа № 334/3212/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/457/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він в період іспитового строку, встановленого вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2014 року, 21.03.2015 року приблизно о 12 год. 00 хв. діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття хвіртки проник на охоронювану територію громадської організації «Товариство човновласників «Нептун-11»», яка розташовану біля Правобережного кар`єроуправління, по вул. Дніпровські зорі, 1, звідки таємно викрав металеву трубу діаметром 110 мм довжиною 3 м, яка знаходилась під навісом на вказаній території та яка належить громадській організації «Товариство човновласників «Нептун-11»», якій спричинив матеріальну шкоду на суму 480 гривень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2014 року. Остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи вважав вирок суду незаконним і необґрунтованим, а тому просив вироку суду скасувати та виправдати його.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги; заслухавши прокурора, який вважав за необхідне вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.2 ст.412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.52 КПК участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

При вирішенні питання про наявність психічних чи фізичних вад, внаслідок яких особа нездатна повною мірою реалізувати свої права, суд мав керуватись п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", згідно з яким під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Потрібно враховувати, що питання наявності психічних вад, які перешкоджають самостійній реалізації своїх прав, має вирішуватись суддею у кожному конкретному випадку.

Зокрема, слід враховувати, що для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей: що особа інвалід певної групи, встановленої щодо психічного захворювання; особа перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері або навчається в школі для розумово відсталих дітей; визнана медичною установою такою, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.

Відповідно до довідки КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» обвинувачений ОСОБА_7 з 1988 по 2002 рік знаходився на обліку з діагнозом «Суміжна розумова відсталість. Патохарактерологічне формування особистості по збудженому типу». ОСОБА_7 був зняти з обліку лише у зв`язку з його перебуванням у місцях позбавлення волі. (а.с. 7)

Проте суд даній обставині жодної уваги не приділив і всупереч наведеним вимогам процесуального закону не забезпечив обвинуваченого належним правовим захистом, призначивши йому захисника.

В зв`язку з наведеним, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_7 , судова колегія дійшла висновку про наявність в провадженні безумовних підстав для скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду.

Вирішуючи питання про запобіжний захід ОСОБА_7 , судова колегія виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена; він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності; не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, а тому може продовжити займатися злочинною діяльністю за для отримання коштів на прожиття; в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому він має реальну можливість переховуватись від суду; чинити тиск на свідків.

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

В зв`язку з наведеним судова колегія вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 у цій справі скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 01.05.2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4