Номер провадження: 11-сс/785/801/16
Номер справи місцевого суду: 522/3279/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2016 року про заборону в користуванні та розпорядженні майном та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000092 від 17 лютого 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого 1-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 24 лютого 2016 року та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль HUMMER H3, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , держаний номер НОМЕР_2 з забороною розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем. Арештований автомобіль переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді власник арештованого майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та зобов`язати слідчого негайно повернути арештований автомобіль власнику. Також просить витребувати з прокуратури Одеської області матеріали кримінального провадження №0000092 для ознайомлення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує наступними доводами:

1)розгляд клопотання слідчого про арешт майна проводився без належного сповіщення власника майна, а копія ухвали слідчого судді, в порушення вимог ч.7 ст.173 КПК України, взагалі не надсилалась на його адресу;

2)висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_8 вимагав у потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти, не відповідають фактичним обставинам справи;

3)потерпілий ОСОБА_9 ніколи не був власником арештованого автомобіля HUMMER H3, в той час, як факт придбання вказаного автомобілю апелянтом підтверджується довідкою-рахунком та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.06.2013 року;

4)задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не навів жодних підстав, які обґрунтовують застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження;

5)в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 не є підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Заслухавши суддю-доповідача, власника арештованого майна ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На теперішній час прокуратурою Одеської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000092 за підозрою ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.364, ч.4 ст.358 КК України.

В рамках кримінального провадження №0000092 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2016 року вже був накладений арешт на автомобіль марки HUMMER H3, який до теперішнього часу не скасований.

Відповідно до ч.2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема якщо майно було набуто кримінально протиправним шляхом.

В рамках кримінального провадження №0000092 старший слідчий 1-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 прийняв постанову, якою визнав автомобіль марки HUMMER H3 держаний номер НОМЕР_2 речовим доказом.

Крім того, абзацом 2 ч.4 ст.170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до наданих органом досудового розслідування матеріалів ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він обіймаючи посаду начальника слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом обману та з використанням завідомо підробленого документа, незаконно заволодів автомобілем марки HUMMER H3, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , держаний номер НОМЕР_2 .

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що арештований автомобіль HUMMER H3 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та речовим доказом у кримінальному провадженні №0000092 за підозрою ОСОБА_8 , а тому відповідає критеріям майна, на яке, відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

24 лютого 2016 року слідчий ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив заборонити користуватися та розпоряджатися арештованим автомобілем марки HUMMER H3 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , який є потерпілим у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя безпідставно задовольнив вказане клопотання,

оскільки у клопотанні слідчого та в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, зокрема копії документів на підтвердження того факту, що потерпілий ОСОБА_9 взагалі коли-небудь був законим власником арештованого автомобілю.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам пунктів 1 та 3 ч.2 ст.171 КПК України, так-як в ньому не зазначені підстави для передачі ОСОБА_9 автомобілю на відповідальне зберігання та відповідні докази на підтвердження таких обставин, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Крім того, слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого вийшов за межі вимог клопотання та повторно наклав арешт на те саме майно в одному і тому ж кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого про передачу арештованого автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_9 допустив неповноту судового розгляду, яка в свою чергу призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що, згідно до положень статей 409, 410, 411 КПК України, є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 про необхідність повернення йому арештованого автомобіля на даному етапі досудового розслідування не можуть бути задоволенні, оскільки, як вже було встановлено, арештоване майно є предметом злочину і постановою слідчого ОСОБА_7 було визнано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Не підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_8 про витребування з прокуратури Одеської області матеріалів кримінального провадження №0000092 для ознайомлення.

На даний час зазначене кримінальне провадження не є предметом судового розгляду і знаходиться на стадії досудового розслідування, а тому ОСОБА_8 має право звернутися до слідчого або прокурора з відповідним клопотанням про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення в порядку ст.221 КПК України.
Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого 1-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль HUMMER H3, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , держаний номер НОМЕР_2 , та арештований автомобіль передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 з забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання старшого слідчого 1-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 24 лютого 2016 року про заборону в користуванні майном та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання.

В решті вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4