АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2834/15-к Номер провадження 11-кп/786/279/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.115 КК України О.Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Шахворостівка Миргородського району Полтавської області, громадянка України, освіта середня спеціальна, пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.115 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в наступному.

03.09.2015 року, близько 18.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись у кухні свого житлового будинку по АДРЕСА_1 , готувала вечерю, тримаючи в руці ніж. У цей час до приміщення кухні зайшов її чоловік ОСОБА_9 , який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння та на грунті складних подружніх відносин, розпочав чергову сварку, в ході якої висловлював претензії до дружини, вживав лайливі слова та висловлював намір застосувати відносно неї фізичне насильство і намагався вдарити віником по обличчю. Перебуваючи в стані емоційного збудження, діючи з мотивів особистої неприязні, під дією умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 , що виник раптово, ОСОБА_8 ножем, який тримала у правій руці, нанесла один удар у ліву половину грудної клітини ОСОБА_9 . Внаслідок цього удару ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення грудної клітини з ураженням серця та через кілька хвилин помер на місці події. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок колото-різаного поранення грудної клітини з ураженням серця, яке ускладнилося гострою крововтратою організму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості, оскільки судом першої інстанції не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та його наслідки. Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, обвинувачену ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та прохали вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, що не заперечується в принесеній апеляційній скарзі.

Юридична кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст. 115 КК України є правильною.

Відповідає вимогам ст.ст. 65, 69 КК України і призначене ОСОБА_8 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченої, ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та обставин, що пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, похилий вік обвинуваченої, незадовільний стан її здоров`я та вчинення злочину внаслідок неправомірної поведінки потерпілого, що істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, а тому обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування положень ч. 1 ст.69 КК України. Разом з тим, з урахуванням зазначених обставин, ставлення обвинуваченої до скоєного, колегія суддів вважає за необхідне, задля досягнення мети покарання, а саме виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів, на підставі положень ч.1 ст.69 КК України, пом`якшити призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання.

В той же час вирок суду в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню, оскільки є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом закону і згідно роз`яснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Однак вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в мотивувальній частині вироку, виклавши перелік пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин та дані про особу обвинуваченої, які слугували підставою для застосування положень ч.1 ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_10 покарання, належним чином не мотивував та не навів обґрунтованих підстав з яких дійшов до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та помилково прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням без врахування вимог ст. 75 КК України щодо тяжкості скоєного злочину та без належного дослідження та оцінки всіх обставин справи.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 має бути призначене покарання в виді його реального відбування, підстав для звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити частково.
Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та звільнення її від відбування покарання з випробуванням - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України, з застосуванням положень статті 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .