АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника особи, в інтересах якої

подано апеляційну скаргу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_5 та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_9 , а саме:

- будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1572 від 28 березня 2012 року;

- дитяче кафе за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 911 від 20 березня 2012 року;

- автомобіль марки Mersedes-Benz GL 350 CDI 4 Matiac, д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2013 року випуску.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що майно підозрюваного ОСОБА_9 на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна, що передбачена санкцією ч. 2 ст.201 КК України, необхідно накласти на нього арешт.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 оку скасувати, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт лише на об`єкти нерухомості, що належать на праві власності ОСОБА_9 , а у накладені арешту на автомобіль відмовити.

В обґрунтуваннях вимог апеляційної скарги, зазначає про те, що автомобіль на який накладено арешт належить матері підозрюваного - ОСОБА_10 , яка в свою чергу 19 грудня 2015 року продала цей автомобіль своїй родичці ОСОБА_7 , яка на сьогоднішній день володіє ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В апеляційній скарзі представник власника майна зазначає про те, що ОСОБА_7 про розгляд клопотання слідчого не повідомляли, а копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 29 січня 2016 року, тому просить поновити строк на апеляційне провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, у разі, якщо колегія суддів не встановить підстав для накладення арешту на автомобіль, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши документи додані до апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 14 грудня 2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000015 від 013 лютого 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 201 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

В межах даного кримінального 23 жовтня 2015 року провадження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у контрабанді культурних цінностей, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 201 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, що внесене в межах зазначеного кримінального провадження, про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_9 , слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові підстави для його задоволення.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Так, під час розгляду клопотання суддею правильно перевірено достатність доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та взято до уваги, що санкція ч. 2 ст. 201 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Апеляційним судом встановлено, що на початку лютого 2015 року у громадянина ОСОБА_11 виник умисел на контрабандне переміщення за межі митної території України з приховуванням від митного контролю наявної у нього в розпорядженні 101 старовинної книги (друковані видання 18-19 століть) до Угорщини з метою їх подальшої реалізації за кордоном невстановленим досудовим розслідуванням особам.

З метою виконання свого злочинного умислу на незаконне переміщення старовинних книг через митний кордон України, вступив у попередню змову з мешканцями м. Виноградова Закарпатської області ОСОБА_9 та іншою особою, які повинні були здійснити їх контрабандне переміщення.

12 лютого 2015 року, в зоні митного контролю пункту пропуску «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України, під час завершення злочинних дій ОСОБА_9 та інших осіб, вони були викриті співробітниками Служби безпеки України.

Розмір можливої конфіскації майна та цивільного позову, відповідно до суми прогнозованої вартості книг станом на 13 лютого 2015 року, становить близько 1 351 344 гривень, 55 коп.

Відповідно до довідки-рахунку серія ВІА № 2638846 від 19 лютого 2015 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 придбала автомобіль марки Mersedes-Benz GL 350 CDI 4 Matiac, д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

19 грудня 2015 року ОСОБА_10 продала вказаний транспортний засіб ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , цього ж дня автомобіль був перереєстрований ОСОБА_7 , що є порушенням вимог закону за наявності ухвали слідчого судді від 14 грудня 2015 року, про накладення арешту на автомобіль.

20 січня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про завершення досудового розслідування та про право на доступ до матеріалів розслідування.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на транспортний засіб, за наявності для цього підстав та у відповідності до вимог закону. Матеріали надані суду та розмір можливої конфіскації майна та цивільного позову свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем транспортного засобу, з огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_5 та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_9 , а саме:

- будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1572 від 28 березня 2012 року;

- дитяче кафе за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 911 від 20 березня 2012 року;

- автомобіль марки Mersedes-Benz GL 350 CDI 4 Matiac, д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2013 року випуску - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/796/473/2016 Категорія: гл. 17 КПК України
Слідчий суддя суду першої інст.: ОСОБА_12
Головуючий суддя в суді апел. інст.: ОСОБА_1