Справа № 340/668/15-к
Номер провадження № 1-кп/340/8/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2016 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представник неповнолітньої ОСОБА_4

заінтересована особа ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000170 від 19.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, навчається у Верховинській заочній школі при Буковецькому консультпункті у 10-му класі, неодруженої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,суд, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинила при наступних обставинах: неповнолітня ОСОБА_4 переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів та перебуваючи у попередній змові з ОСОБА_7 , спільно з останньою таємно викрали, шляхом вільного доступу із пасовища розміщеного в присілку Борисівка с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, телицю великої рогатої худоби, яка належить ОСОБА_8 . Після цього маючи можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_4 , намагались продати викрадену телицю третім особам, та виручені від цього кошти розділити між собою, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 було завдано майнової шкоди в розмірі 4200 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так обвинувачена ОСОБА_4 суду показала, що 28.09.2015 року вечером, їй подзвонила ОСОБА_7 та запропонувала викрасти із пасовища телицю так як договорилася, що продасть її заготівельникам, а гроші вона розділить між ними двома. На другий день ОСОБА_7 знайшла телицю та вони спільно повели на центральну дорогу до заготівельника. Однак на дорозі ОСОБА_9 побачила її знакомого ОСОБА_10 і передала телицю їй щоб повела заготівельнику, а сама ОСОБА_7 заховалася у рів. Коли її затримали працівники міліції, то пояснила обставини вчиненого, а також працівники міліції знайшли ОСОБА_7 та допитали її. Свою вину у вчиненому злочині визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється і просить суворо її не карати, а передати на перевиховання братові ОСОБА_4 який має на неї вплив, а також обіцяє більше не вчиняти злочини, та справу слухати за спрощеною процедурою.

Потерпілий ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій зазначив, що жодних претензій до ОСОБА_4 не має, так як шкода йому відшкодована. Просить обвинувачену суворо не карати.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, яка раніше не судима, злочин вчинила вперше, її характеристику із місця навчання, відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілого та обставини, які обтяжують і пом`якшують її покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої - не встановлено. Обставини, які пом`якшують її покарання є щире каяття у вчиненому та вчинення злочину в віці 16-ти років будучи (неповнолітньою). Крім того суд враховує умови життя і виховання неповнолітньої, вплив на неї дорослих, рівень її розвитку, соціально-психологічні риси та особливості її особи.

Санкція ч.2 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді арешту, обмеження волі та позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 є неповнолітньою у віці 16 років.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення неповнолітньої обвинуваченої від покарання, та застосування щодо неї примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд брата ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника, представника обвинуваченої ОСОБА_4 який просить передати на його перевиховання обвинувачену, представника служби у справах дітей, які підтримали заявлене клопотання, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього захід виховного характеру передачу неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання. .

За таких обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання їй слід обрати в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Одночасно суд вважає, що відповідно до ст. 105 КК України, неповнолітня ОСОБА_4 , яка вчинила злочин середньої тяжкості, може бути звільнена від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, оскільки судом встановлено, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітня обвинувачена на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

При обранні неповнолітній примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини провадження, дані про її особистість, а саме те, що більша частина навчальних та виховних позитивних впливів здійснюється на дитину в межах сім`ї. Суд також вважає, що брат ОСОБА_4 здатний забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітню та постійний контроль за її поведінкою. За таких обставин, на підставі п.3 ч.2 ст. 105 КК України до неповнолітньої обвинуваченої слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під нагляд її брата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області .

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередженню нових злочинів.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 100, 350, 368-376, 497,500,501 КПК України, ст.105 КК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді - одного року позбавлення волі.

Клопотання захисника неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України неповнолітню обвинувачену ОСОБА_4 звільнити від покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та застосувати до неї примусовий захід виховного характеру - передачу неповнолітньої під нагляд брата - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області строком до 01.02.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд.

Суддя ОСОБА_1