Дата документу Справа № 310/6598/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/551/16
Єдиний унікальний № 310/6598/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002205, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з базовою середньою. Освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 11.11.2002 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 510 гривен;

2) 08.07.2003 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;

3) 27.04.2004 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, 27.04.2005 р. звільнений за відбуттям строку покарання;

4) 22.03.2006 р. Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк покарання обвинуваченому обчислюється з дня його затримання - з 26.05.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком чинності.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 920,7 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 25 травня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , вступили у злочинну змову на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 для чого підготували та взяли з собою: пристрій конструктивно призначений для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, медичні маски, рукавички, кастет та джгути з полімерного матеріалу.

Після чого, 26 травня 2015 року приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Салют», розташованого по вулиці Приазовській в місті Бердянську Запорізької області, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, в той час коли потерпілий під`їхав до гаражу на автомобілі «ВАЗ 2101», р/н НОМЕР_2 та намагався відкрити ворота гаражу, напали на нього.

В процесі розбійного нападу, ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , з одягненими медичними масками на обличчях та рукавичками на долонях, стали діяти згідно раніше відведених кожному ролей.

Так, ОСОБА_7 зістрибнув з даху гаражу на ОСОБА_10 та почав наносити йому удари кулаками по тулубу, внаслідок чого вони впали на землю та стали боротися.

В цей час, одна невстановлена особа наблизилась до ОСОБА_10 ззаду та намагаючись влучити у потерпілого, застосовуючи насильство небезпечне для його життя та здоров`я, здійснила чотири постріли з пристрою конструктивно призначеного для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Після того, як ОСОБА_10 піднявся, вказана невстановлена особа, продовжуючи застосовувати насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, нанесла йому один удар кастетом по потиличній області волосистої частини голови зліва, яка є життєво важливим органом, та намагалась нанести ще один удар по голові, від якого ОСОБА_10 відхилився, в результаті чого спричинили останньому, згідно висновку експерта № 357 від 26.05.2015 р., ушкодження у вигляді: множинних саден на кінцівках, на грудній клітині, забійної рани потиличної області волосистої частини голови зліва, які як в сукупності так і поодинці кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

В цей час, інша невстановлена особа, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими учасниками нападу та згідно відведеній їй ролі, скориставшись нападом на потерпілого, з ящику для документів вказаного автомобіля викрала належні ОСОБА_10 30000 гривень, комп`ютерну безпровідну мишку вартістю 1000 гривень, блокнот та пакет з медикаментами, які для потерпілого майнової вартості не мають.

Після заволодіння майном потерпілого двоє невстановлених осіб покинули місце скоєння злочину, а ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 затримав.

Таким чином, в процесі розбійного нападу ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового слідства осіб заволоділи належним потерпілому ОСОБА_10 майном на загальну суму 31000 гривень.

В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 посилається на незаконність вироку через невідповідність викладених в ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому зазначає, що суд не надав належної уваги показанням обвинуваченого, медичній довідці № 271 відносно ОСОБА_11 , медичній довідці № 273 відносно ОСОБА_10 , виписки з історії хвороби № 5506 відносно ОСОБА_7 , з огляду на які останній потерпілого не бив, у змову з двома невстановленими особами на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 не вступав, речей які б належали потерпілому не брав, а отримав поранення від пострілу вчиненого потерпілим та внаслідок побиття друзями останнього. Не усунув суперечності в показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо обставин події злочину. Залишив поза увагою, що первинні показі були надані обвинуваченим під тиском слідчого. Не допитав в судовому засіданні інших осіб друзів ОСОБА_10 , які були свідками вказаних подій. Не надав уваги тому, що на місці події не було виявлено слідів, які б належали ОСОБА_7 .
З огляду на вказане, захисник вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні і безперечні докази причетності ОСОБА_7 до вказаного кримінального правопорушення, а тому просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;
- обвинувачений ОСОБА_7 також вважає вирок незаконним через неповноту та однобічність досудового розслідування і судового розгляду та неправильну кваліфікацію його дій. Вказує, що під час досудового слідства та судового розгляду не надано належної оцінки його показанням про те, що у нього був відсутній умисел на заволодіння майном потерпілого, а лише було бажання звернути на себе увагу. Неправильно кваліфіковані його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки згідно висновку експерта № 357 від 26.05.2015 р., у потерпілого були встановлені лише легкі тілесні ушкодження. Не надано уваги медичним документам щодо різної природи походження тілесних ушкоджень у нього та потерпілого, з огляду на які він не міг пересуватися від отриманих поранень, а не то щоб бити останнього. Не було взято до уваги суперечності в показаннях потерпілого та висновках експерта № № 357, 414, через що безпідставно не виключено із бази доказів показання останнього, як неправдиві. Не допитано інших осіб, які були свідками вказаних подій. Не встановлена належність виявлених на місці злочину предметів: пластикових хомутів, кастету, медичних масок, які були визнані речовими доказами у провадженні, та не призначено експертизу на виявлення на цих речах його слідів та потерпілого.
Тому вважає, що в матеріалах кримінального провадженні відсутні належні та допустимі докази його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 187 КК України, внаслідок чого просить вирок суду першої інстанції скасувати та його дії кваліфікувати за належною статтею.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, який зокрема в останньому слові просив задовольнити апеляційні скарги, вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, захисника, який просив скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо обставин події кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину і кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих суду доказів, їх правильній оцінці і положеннях діючого закону, а тому не викликають сумнівів у своїй правильності.
В суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 повідомив суду, що 26 травня 2015 року, приблизно о 00-30 год., він під`їхавши до свого гаражу, вийшов з автомобілю в якому залишилась його знайома ОСОБА_13 , щоб відкрити двері гаражу і в цей момент на нього з даху гаражу скочив обвинувачений і почав наносити йому удари, виникла боротьба, під час якої він обхопив нападника за тулуб і почув два постріли, якими було поранено обвинуваченого ОСОБА_7 . Скинувши з себе обвинуваченого, потерпілий побачив наближення ще одного нападника у масці і кинувся до автомобіля, щоб взяти дерев`яну биту, але отримав удар по голові, вірогідно кастетом. Обвинувачений знову почав наносити йому удари, а інші двоє втекли. ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_15 і своєму братові ОСОБА_12 , з яким він утримував ОСОБА_7 до приїзду міліції. Під час нападу з його машини були викрадені гроші і майно на загальну суму 31 000 грн.
Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що 26.05.2015 року, о пів на першу вона перебувала в салоні автомобіля ОСОБА_14 , який пішов відкривати двері гаражу. В цей момент чоловік в масці намагався відкрити двері машини, вона злякалась і втекла, почула постріли. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_14 і сказав щоб вона повернулась до машини, де вона побачила потерпілого і затриманого обвинуваченого, яким виявився ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_12 повідомив, що 26.05.2015 року йому зателефонував його брат ОСОБА_10 і повідомив, що на нього напали невідомі, попросив допомоги. Приїхавши до гаража ОСОБА_14 , він допомагав утримувати одного з нападників, яким в подальшому виявився ОСОБА_7 , який розповів їм, що він з Дніпропетровська, як і інші двоє нападників, що примусили ОСОБА_7 допомогти їм в скоєнні нападу, зіскочивши з даху гаражу і утримуючи ОСОБА_14 .
Згідно зі змістом протоколу огляду місця події від 26.05.2015 року, біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Салют» в м. Бердянську вилучено два фрагменти пластикового кастету чорного кольору, дерев`яну биту чорного кольору, матерчаті рукавиці сірого кольору, медичну маску, три пластикові хомути, футболку чорного кольору (а.с.43-50).
Згідно з висновками експерта № 357 від 28.05.2015 року ОСОБА_10 спричинені множинні садна на кінцівках, грудній клітині, забійна рана потиличної частини голови зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції, враховуючи позицію ОСОБА_7 про те, що він разом з двома невідомими чоловіками лише намагався сприяти поверненню боргу, але не скоював розбійного нападу, проаналізував доказове значення цих доказів відносно предмету доказування, на підставі чого зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 саме в розбійному нападі на ОСОБА_10 і відхилив твердження захисту щодо наявності в діях обвинуваченого ознак грабежу. Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 187 ч. 2 КК України.
Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду правильними, а доводи апеляційних скарг такими, що не підлягають задоволенню, оскільки фактичні обставини, на які посилаються апелянти, не спростовують висновків суду щодо фактичних обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Так, захист не спростовує того факту, що нападників було троє, а один з них зіскочив на потерпілого з даху гаражу, як і того факту, що метою нападу було заволодіння майном потерпілого. Аналіз поведінки нападників свідчить про узгодженість їх дій і наявність намагання застосувати насильство небезпечне для здоров`я, що випливає з результатів огляду місця події, під час якого вилучені фрагменти кастету, маска, пластикові хомути. У суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів також і в наявності у нападників пістолету, яким планувалося завдати ушкодження потерпілому, але в умовах бійки помилково завдані ОСОБА_7 . В той же час, навіть допускаючи версію захисту про те, що саме потерпілий ОСОБА_14 завдав ушкоджень ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що застосування пістолету відбулося після того, як розбійний напад був завершеним. Таким чином таке припущення не може бути використане на користь обвинуваченого і не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_7 .
В суді апеляційної інстанції за клопотанням захисту допитаний в якості свідка ОСОБА_16 , 1982 року народження, мешканець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який повідомив, що наприкінці весни 2015 року він вночі приїхав на два дні відпочити в м. Бердянськ, з автовокзалу на таксі попросив водія відвезти його до місця, де він зможе відпочити. По дорозі попросив таксиста звернути з центру, щоб він мав можливість задовольнити природні потреби. Той привіз його до якихось гаражів, де під час задоволення природних потреб, він побачив, що двоє чоловіків почали битися біля машини, один з них достав пістолет і двічі вистрелив в іншого. ОСОБА_17 перелякався і втік, так само, як і водій таксі. Після цього він до вечора перебував у Бердянську, а на вечір виїхав додому.
Колегія суддів доходить висновку про те, що такі свідчення не відповідають дійсності, оскільки вони не мають посилання на прив`язку до дати, часу місця події, мають очевидні протиріччя, які свідок не може пояснити чи спростувати. Колегія суддів також не приймає свідчення ОСОБА_16 до уваги і у зв`язку з тим, що вони не містять інформації щодо підтвердження або спростування висновків суду.
Суд апеляційної інстанції не вбачає будь-яких порушень вимог процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, а тому доводи апеляційних скарг залишає без задоволення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України суд апеляційної інстанції зараховує ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення з 26.05.2015 року по 22.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4