Справа № 183/3314/16
№ 1-кп/183/628/16
В И Р О К
іменем України
15 серпня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції з Кіровським районним судом м.Кіровограда кримінальне провадженні № 0000106 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -
в с т а н о в и в:
03 квітня 2014 року Кіровоградським ОМВК Кіровоградської області ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 72 від 03 квітня 2014 року солдата ОСОБА_4 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду номер обслуги (заряджаючий з ґрунту) військової частини НОМЕР_1 .
Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, та відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи зобов`язаним свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 30 липня 2014 року, вирішив вчинити дезертирство, тобто не з`явитися на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства, тобто нез`явлення на військову службу з відпустки з метою зовсім ухилитися від військової служби, солдат ОСОБА_4 30 липня 2014 року не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , та продовжував ухилятися від проходження військової служби до 28 травня 2016 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду дезертирства солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, 30 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем не з`явився на службу з відрядження до військової частини НОМЕР_1 з метою ухилитися від військової служби, і перебував поза межами військової частини до 28 травня 2016 року.
Дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, як нез`явлення на службу з відрядження з метою ухилитися від військової служби.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.06.2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном.
Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено за його ініціативою та добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 408 КК України, як нез`явлення на службу з відрядження з метою ухилитися від військової служби.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 червня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1