ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

14.09.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004224 від 24.06.2016 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,офіційно не працюючого,не одруженого, на утриманні дітей не має,раніше судимого (звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 10.02.2016),
по обвинуваченню за ст.ст. 15 ч. 3, 162 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню за ст.ст. 15 ч. 3, 162 ч. 1 КК України. В підготовчому засіданні була надана угода про примирення, укладена 15.07.2016 між потерпілою та обвинуваченим.

Відповідно до обвинувального акту у невстановлений слідством день, час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникненням до житла. Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, ОСОБА_6 23.06.2016 приблизно о 12 годині 44 хвилини прийшов до квартири АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи, що він порушує недоторканність житла, без згоди власника, за допомогою заздалегідь підготовлених знарядь, а саме ключів, застосовуючи фізичну силу, намагався подолати перешкоду та відчинити в такий спосіб вхідні двері вище вказаної квартири з метою проникнення у приватне житло, чим порушити його недоторканність, гарантовану положеннями статті 30 Конституції України, однак був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено, з причин, що не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані заст.ст. 15 ч. 3, 162 ч. 1КК України, як незакінчений замах на незаконне проникнення до житла.

Відповідно до угоди про примирення, обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статті кримінального кодексу, узгоджено питання про відшкодування шкоди матеріальної в розмірі 500 грн. та моральної в розмірі 1000 грн. до 1.01.2017 року, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн..

Потерпіла, обвинувачений просили затвердити вказану угоду.

Прокурор та захисник висловили думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: на мовчання, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; право на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладена обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про примирення.

Речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 394, 473-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , укладену 15.07.2016 р. по кримінальному провадженню № 0004224 від 23.06.2016 р., по обвинуваченню за ст.ст. 15 ч. 3, 162 ч. 1КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 15 ч. 3, 162 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн..

Зобов`язати ОСОБА_8 відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 в строк до 1.01.2017 моральну шкоду в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим, захисником виключно з підстав призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

потерпілою, виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

прокурором виключно з підстав: затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1