АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №004455,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий: 15.11.2004 року за ч. 2 ст. 186, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі, 26.05.2008 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений на 3 роки, який ухвалою Верховного Суду України від 17.02.2009 року змінено на підставі ст.69-1 КК України знижено строк покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнено на 3 роки, 04.01.2011 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.04.2014 року на підставі Закону України «Про амністію».

Засуджений за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_5 15.05.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись в супермаркеті «Абсолют», який знаходиться по пр. Оболонському, 52 в м.Києві, умисно, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, викрав з стелажів магазину чотири ножі марки «Wellinger Master Clab», загальною вартістю 255 грн. 42 коп. (без урахування ПДВ), які взяв у ліву руку, накрив курткою та направився до виходу, однак довести злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий.

В апеляційній скарзі прокурор в провадженні, просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, з постановленням нового вироку за яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що при звільненні обвинуваченого від призначеного покарання судом належним чином не враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, звільнившись, ігноруючи можливість призначення суворого покарання, знов вчинив злочин проти власності, що вказує на те, що обвинувачений прагне вести злочинний спосіб життя та не бажає перевиховатись.

Проте, судом неналежно враховано вказані обставини, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення м`якого покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Тому, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим, та судом не наведено у вироку належного обґрунтування можливості виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в ході судового розгляду здобуто не було.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд розглянув кримінальне провадження у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який вчинив злочин будучи раніше судимим, характеризуючі матеріали (яких не зазначено у вироку взагалі), відношення до вчиненого, обставиною, що пом`якшує покарання визнав те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обґрунтовано визначив покарання в межах санкції статті.

Разом з тим, призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції фактично не зазначив, за наявності яких підстав він дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та не мотивував своє рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Так, згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Стаття 75 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Суд першої інстанції, хоча і зазначив, але фактично не взяв до уваги того, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості, і є умисним.

Судом не враховано, що раніше ОСОБА_5 неодноразово судимий, в тому числі, за злочини проти власності, а також того, що будучи звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, за одним з попередніх вироків, під час іспитового строку вчинив умисний злочин, за вчинення якого відбував покарання у виді позбавлення волі, суспільно-корисною працею не займається, а отже вчинив умисний корисливий злочин з метою власного збагачення.

Вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки засудженого та спростовують висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, в умовах застосування до нього положень ст.ст. 75, 76 КК України.

З огляду на наведене, а також враховуючи конкретні обставини справи, відповідно до яких ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі, за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, який вчинив злочин маючі непогашені судимості, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому злочині, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, а тому апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції та постановленням нового вироку з призначенням йому покарання без застосування ст. 75 КК України.

Однак, з урахуванням вище наведених обставин вчинення злочину, зокрема вартості майна, яке він намагався викрасти, на думку колегії суддів необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів йому має бути призначено покарання у виді арешту, в розмірі передбаченому санкцією статті за вчинений злочин, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУД И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №004455, в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, в зв`язку з виконанням вироку.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/961/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 185

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1