АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11-кп/791/260/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0005811 за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18.11.2015 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.09.1992 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 140 КК України до виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 20 відсотків заробітку, 28.05.1996 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 2296 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України, вважати засдуженим умовно з випробувальним терміном 1 рік, 18.12.1996 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, 43 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 25.06.2003 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, 26.02.2007 року Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 391, 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 10 місяців, 17.10.2012 року Ленінським судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, 28.01.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, 03.06.2013 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою. Під варту взято із зали суду. Строк відбування покарання обчислено з 18.11.2015 року. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 08.10.2015 року близько 08 години, перебуваючи в тролейбусі № 1 маршруту, який рухався по пр. Ушакова, в м. Херсоні, умисно з корисливих мотивів, таємно викрав гаманець потерпілої ОСОБА_9 , в якому знаходились 500 грн. і банківська картка.

В апеляційній скарзі із змінами та доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, посилаючись на незадовільну якість звукозапису судового процесу, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, посилаючись на те, що суд при ухваленні вироку не врахував наявність в нього захворювання та позитивну характеристику, а також відшкодування заподіяної злочином шкоди. Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув з нього на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи, оскільки на думку апелянта, ці витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

Вислухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого із змінами та доповненнями, просили її задовольнити, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, в судових дебатах учасники процесу залишились на своїх попередніх позиціях; в останньому слові ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга із змінами та доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше неодноразово судимим, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, щире каяття та стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, що є справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тому підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про можливість призначення покарання без позбавлення волі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 вчинив умисний корисний злочин середньої тяжкості, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, у період непогашеної судимості, крім того, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що негативно характеризує його особу, свідчить про систематичність злочинної діяльності та небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.

Щире каяття та стан його здоров`я враховані судом при призначенні покарання і стали підставою для призначення ОСОБА_7 покарання, ближче до мінімальної його межі, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, тому апеляційні доводи про неврахування цих обставин є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про відшкодування потерпілій заподіяної злочином матеріальної шкоди, що, як стверджує апелянт, не було враховано судом при призначенні покарання, також є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що грошові кошти були повернуті потерпілій слідчим, який вилучив їх під час огляду місця події, а не відшкодовані у добровільному порядку обвинуваченим, як останній стверджує в апеляції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено.

Доводи, викладені у змінах до апеляційної скарги, про незадовільну якість звукозапису судового засідання є безпідставними, оскільки при вивченні матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено належну якість звукозапису всіх судових засідань.

Що стосується стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судових витрат, то відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Виходячи з наведеного, суд обґрунтовано стягнув з обвинуваченого витрати на проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи в КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» 21.10.2015 року, в сумі 448 грн. 33 коп., що підтверджено документально (том 1 а.п. 34).

Таким чином, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, вирок суду підлягає залишенню без змін.
Разом з цим, враховуючи, що 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року, відповідно до якого в строк відбування покарання необхідно зараховувати попереднє ув`язнення, в яке входить строк тримання особи під вартою як запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 18.11.2015 по 29.03.2016 року підлягає зарахуванню в строк відбування покарання, виходячи з вказаного розрахунку.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18.11.2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування ОСОБА_7 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 18.11.2015 по 29.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2