ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Житомира кримінальне провадження № 0000101 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, громадянин України, приватний підприємець, не одружений, на утриманні неповнолітніх ті малолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України з угодою від 23.09.2016 року про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0000101, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно обвинувачення, у невстановлений слідством час, близько 20 років тому, ОСОБА_4 отримав від знайомого пістолет, який без передбаченого законом дозволу зберігав та носив при собі.

06.01.2016 року близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_4 повертався до місця свого проживання та знаходився біля зупинки «Водоканал», на перехресті вул. Черняховського - Чумацький шлях у м. Житомирі, де був зупинений працівниками поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області та в подальшому слідчо-оперативною групою Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області за вище зазначеною адресою в присутності понятих було вилучено у останнього пістолет «ШМАИСЕР» моделі «ПСШ 65», серії НОМЕР_1 , калібру 8 мм Р.А.К., що являється короткоствольною вогнепальною зброєю, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав і носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання і носіння вогнепальної зброї.

Відповідно до угоди обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяв розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від його відбуванням на підставі ст.. 75, 76 КК України з іспитовим терміном 3 роки, з покладенням на останнього обов`язку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання, стягнувши з останнього судові витрати на проведення експертиз та знищивши речові докази.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких. Відповідно до положень ст. 472 КПК України в угоді вказані дата укладання угоди, сторони, які її уклали, формулювання підозри, його правова кваліфікація, істотні для цього кримінального провадження обставини (тяжкість злочину, особа обвинуваченого); дані про беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї провини у скоєнні інкримінованого злочину, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_4 були роз`яснені права, передбачені ст. 473 КПК України, що: він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, в порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Йому та прокурору роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст. 473 КПК для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведенням експертизи, в розмірі 491,04 грн. суд відповідно до вимог ст. 122 КПК України стягує з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Речові докази перероблений гладко ствольний самозарядний пістолет «ШМАЙСЕР» моделі "ПСШ 65" НОМЕР_1 калібру 8 мм Р.А.К. з магазином та двома пістолетними шумовими патронами калібру 8 мм Р.А.К., які згідно квитанції № 20 зберігаються в в СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області - знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 23 вересня 2016 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 3, 4 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 491 грн. 04 коп. процесуальних витрат.

Речові докази: перероблений гладко ствольний самозарядний пістолет «ШМАЙСЕР» моделі "ПСШ 65" НОМЕР_1 калібру 8 мм Р.А.К. з магазином та двома пістолетними шумовими патронами калібру 8 мм Р.А.К., які згідно квитанції № 20 зберігаються в в СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання,суворішого,ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог ч.5,6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; прокурором - виключно з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1