Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1767/2015 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

16. 11. 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009524 від 23.12.2014 року за скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженця Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, працюючого підсобним робітником в університеті ім.. ОСОБА_9 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

Подільським районним судом м. Києва 31.10.2013 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 23.01.2014 року,

визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу фактичного затримання - 23.07.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за проведення автотоварознавчої судової експертизи у розмірі 613 грн. 80 коп.

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 23.12.2014, приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи у дворі будинку за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 17Б, побачив автомобіль «Тоуоtа RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме склоочищувачів вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «Тоуоtа RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 та від`єднав склоочищувачі від кріплення, таким чином, таємно викрав склоочищувачі «L65М», вартістю 200 гривень та «L45В», вартістю 150 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 350 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_8 , просить змінити вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує, що вирок є несправедливим внаслідок суворості, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки посилання на дані про особу ОСОБА_7 в частині наявності судимостей є помилковими, так як ОСОБА_7 раніше судимий тільки один раз та покарання у вигляді реального позбавлення волі йому було призначено також через те, що на протязі 3 років та 5 місяців він перебував під вартою у Київському СІЗО № ІЗ по обвинуваченню у скоєнні більш тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.187 та ч.2 ст. 115 КК України. Згодом вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження, що на думку захисника вказує на упереджене ставлення суду при призначенні покарання до особи засудженого.

Крім того, захисник вказує, що судом першої інстанції при визначені виду та розміру покарання не враховано позитивну характеристику з місця роботи ОСОБА_7 та відсутність претензій з боку потерпілого, про що надав нотаріально завірену заяву.

Також, захисник посилається на процесуальні порушення допущенні в ході досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 , в супереч вимогам ч.7 ст.469 КПК України не було проінформовано слідчим та прокурором про його право на примирення з потерпілим та механізм укладання відповідної угоди, так як він не мав професійного захисника на стадії досудового розслідування.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, вказуючи як на підстави для зміни вироку на неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання числені пом`якшуючі покарання обставини, а саме, повне визнання вини, щире каяття, наявність постійного місця роботи та проживання, позитивні характеристики, відсутність матеріальної шкоди та претензій з боку потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим та захистом не оспорювались, дослідивши покази обвинуваченого, який повністю визнав свою винність у скоєнні інкримінованого йому злочину, а тому, згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг і приходить до висновку про її обґрунтованість з таких підстав.

Перевіряючи апеляційні доводи захисту колегія суддів погоджується з висновком про те, що ОСОБА_7 раніше судимий тільки один раз, а не як вказано у вироку суду, що він неодноразово судимий.

Також судом першої інстанції, при визначені виду та розміру покарання не враховано позитивну характеристику з місця роботи та проживання ОСОБА_11 , відсутність претензій з боку потерпілого, про що захист надав нотаріально завірену заяву, суму завданої шкоди потерпілому, яка була відшкодована, його щире каяття.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як засудженим так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, думку потерпілого, який просить не призначати обвинуваченому суворе покарання, відсутність негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_12 , призначене судом першої інстанції покарання, так як воно є занадто суворим, однак в місцях позбавлення волі та залишивши його під вартою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, визначивши йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

________________ ________________ _________________