н/п 1-кс/640/7369/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на ст.174, ч.1, ч.2 ст.170 КПК України зазначив наступне.
15.01.2016 р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір міни, посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за №55, згідно до якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 у власність 1/4 частки житлових будинків та 1/4 частки земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 передав йому у власність 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Нещодавно йому стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_2 , накладено арешт, нібито ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Зазначив, що згідно ухвали слідчого судді від 12.02.2016 про накладення арешту, заява ОСОБА_4 надійшла до Фрунзенського ВП Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області 09.02.2016, однак відомості до ЄРДР внесенні 20.01.2016.
Вважає, що рішення про накладення арешту від 12.02.2016 є необґрунтованим та подальше перебування майна під арештом є протизаконним.
Враховуючи той факт, що він не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третьою особою, або юридичною особою, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, вказане майно не підпадає під критерії зазначені у законі, а отже на нього не може бути накладено арешт.
Зазначив, що квартира перебуває від арештом понад семи місяців, він позбавлений можливості розпоряджатись нею на власний розсуд як це передбачено законом, разом із цим у кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру.
На думку заявника, безпідставне та необґрунтоване утримання майна є прямим порушенням ст. 1 протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини.
За таких обставин вважає, що рішення суду про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , повинно бути скасовано, оскільки на даний час в подальшому застосуванні арешту відпала необхідність.
Заявник в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, надала до суду заперечення, де просила розглядати справу у її відсутність та посилалась на те, що необхідність в арешті квартири, накладеного ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.02.2016 не відпала та арешт накладено обґрунтовано.
Слідчий суддя, оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.02.2016 накладено арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою АДРЕСА_3 .
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя при постановленні ухвали від 12.02.2016 про арешт квартири за адресою АДРЕСА_3 , виходив з того, що слідчим було доведено, що присутній ризик відчуження майна, передбачений абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, крім того, судом врахована можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом ст. 174 КПК України, особа, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, повинна довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
При тому ч.3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з квартири за адресою АДРЕСА_3 .
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою суду не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 94, 131, 132, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1