"20" липня 2016 р. Справа № 363/1163/16-к

У Х В А Л А
Іменем України
20 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді підготовче судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2016 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000079 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України,

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що можливо призначити кримінальне провадження до розгляду. Крім того, вважає, що необхідно продовжити термін утримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки термін дії строку тримання під вартою закінчуються 1 серпня 2016 року, однак ризики, передбачені ст..177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжних заходів, продовжують існувати. Прокурор також просить об`єднати дане кримінальне провадження з кримінальним провадженням за звинуваченням ОСОБА_6 за ст..185 ч.3 КК України, яке вже перебуває на розгляді в Вишгородському районному суді і почати судовий розгляд спочатку.

Адвокат ОСОБА_4 0 проти призначення справи до розгляду заперечив, посилаючись на неконкретність пред`явленого обвинувачення обвинуваченим,, що, в свою чергу, порушує права обвинувачених на захист, просить повернути обвинувальний акт прокурору. Проти продовження строку утримання під вартою обвинувачених не заперечив.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно призначення справи до розгляду посилаються на розсуд суду, стосовно клопотання про продовження строку утримання під вартою вважають, що міру запобіжного заходу необхідно змінити на домашній арешт.

Заслухавши прокурора, адвоката, обвинувачених , дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Такий принципи закріплений також у статті 10 КПК України щодо принципу рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у ч.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Право людини на законність прийнятих рішень також закріплено у національному законодавстві. Зокрема у ст.9 КПК України згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст.. 291 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1)Найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2)Анкетні відомості кожного обвинуваченого

3)Анкетні дані кожного потерпілого (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство)

4)Прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5)Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6)Обставини , які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7)Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8)Розмір витрат на залучення експерта

9)Дату та місце його складання та затвердження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Суд вважає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України належить повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен мітити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З аналізу даної норми вбачається, що обвинувальний акт повинен містити три складових, із дослідженого обвинувального акту вбачається, що такі складові, у розумінні п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у повному обсязі, відсутні.

Так, з обвинувального акту вбачається, що кваліфікація дій кожного обвинуваченому, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не конкретизована, а зазначено спільна кваліфікація їх дій , крім того, не є зрозумілою кваліфікуюча ознака повторності скоєного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_6 за епізодом крадіжки 1 січня 2016 року, оскільки з анкетних даних вбачається, що його попередня судимість за ч.2 ст.185 КК України є погашеною. Інших обставин скоєння ним кримінального правопорушення за ознаками повторності не зазначено.

За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

В зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням №00001348 за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку, що оскільки справа надійшла до суду 25 березня 2016 року, судове провадження не завершене, строк тримання обвинуваченим під вартою закінчується 1 серпня 2016 року, враховуючи , що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були встановлені під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою строком на два місяці.

Суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу обвинуваченим з утримання під вартою на домашній арешт.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, 331 КПК, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000079 повернути прокурору Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області .

Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у Київському СІЗО №13 Державного департаменту з питань виконання покарань України в м.Києві та Київській області на 2 місяці до 1 жовтня 2016 року (включно).

Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у Київському СІЗО №13 Державного департаменту з питань виконання покарань України в м.Києві та Київській області на 2 місяці до 1 жовтня 2016 року (включно).

Копію ухвали вручити обвинуваченим , прокурору та направити у Київське СІЗО №13 Державного департаменту з питань виконання покарань України в м.Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1