Номер провадження: 11-кп/785/1328/16
Номер справи місцевого суду: 500/3573/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2016 року відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого за наймом, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.02.2012 р. Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 06.07.2014 р. за відбуттям строку покарання,
- 17.09.2015 р. Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 2 роки,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
Вищевказаним вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та шість місяців.
В силу ст. 71 КК України ОСОБА_7 з повністю невідбутого ним покарання у виді двох років позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 17 вересня 2015 року частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, шість місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_7 до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, з покладанням обов`язку прибувати до слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження за першою вимогою, продовжено. З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_7 необхідно затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.
Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 вчинив злочини за наступних обставин.
28.03.2016 року, в період часу з 10:30 до 11 год., ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зламу конструкції метало-пластикового вікна, незаконно проник до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «НР-620» вартістю 2500 гривень, колонки вартістю 200 гривень та комп`ютерну мишу вартістю 100 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2800 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 27 квітня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна незаконно проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung SGHX480» вартістю 310 гривень, золоті вироби, а саме: жіночий браслет в розірваному стані вартістю 3000 гривень, дитячий золотий ланцюжок вартістю 1000 гривень, жіночі золоті сережки у вигляді ромба вартістю 1 200 гривень, дві обручки чоловіча і жіноча вартістю по 1500 гривень кожна, одну золоту дитячу сережку з трьома білим каменями вартістю 500 гривень, дитячу підвіску з каменем білого кольору у вигляді крапельки вартістю 500 гривень, грошові кошти в сумі 150 гривень, старообрядницький металевий хрест, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, персональний комп`ютер марки «LG» з колонками, веб-камерою, клавіатурою, комп`ютерною мишею, точних моделей яких не встановлено, загальною вартістю 25000 гривень, кухонний ніж вартістю 75 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 34735 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій, вважає що вирок занадто суворий у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.
Обвинувачений зазначає, що суд 1-ої інстанції, призначаючи йому покарання, не врахував пом`якшуючих обставин та даних про його особу, а саме: повне визнання вини та його щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання, де він мешкає разом із батьками-пенсіонерами, працює по найму, має на утримання двох неповнолітніх дітей, те, що він активно сприяв розкриттю злочинів.
На підставі викладеного обвинувачений ОСОБА_7 просить, апеляційну скаргу розглянути за його відсутності, пом`якшити призначене йому покарання та застосувати положення ст.ст. 69,75 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються та повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та зазначеними в мотивувальній частині вироку суду 1-ої інстанції.
У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованих йому злочинах, не оспорював фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення у житло.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Оцінюючи особу обвинуваченого, суд 1-ої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наявність у нього негативної характеристики, а також наявність незнятої та непогашеної судимості за вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 17.09.2015 р., за яким він покарання не відбув, тому вірно застосував дію ст. 71 КК України.
Разом з тим, суд також врахував той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував завдану вчиненими ним злочинами шкоду потерпілим, позицію потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили суд призначити обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі, а також те, що обвинувачений має дві непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, у тому числі тяжких та проти власності, та знов вчинив умисні тяжкі злочини також проти власності, тому прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд не врахував повного визнання своєї вини та його щире каяття, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд належним чином обґрунтував зазначені обставини та вказав, що обвинувачений має непогашену судимість за вчинення, в тому числі умисних тяжких злочинів, та знов вчинив умисні злочини проти власності, завдану матеріальну шкоду не відшкодував.
Крім того, апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, та позитивну характеристику за місцем мешкання, оскільки відповідного документального підтвердження, матеріали кримінального провадження не містять, не надані вони і апелянтом.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд 1-ої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, проте дані про особу обвинуваченого не дозволяють застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, з урахуванням обставин вчинення злочинів та даних про особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах його ізоляції від суспільства. На думку, апеляційного суду підстави для застосування до ОСОБА_7 дії ст. 75 КК України відсутні.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4