УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/782/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 8 місяців виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку 10 % в дохід держави.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь:
-держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації кошти, затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 4535,85 грн;
-потерпілого ОСОБА_7 3 281 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди.
Як визнав суд, 12 червня 2014 року близько 19 год. ОСОБА_9 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 перебував на зупинці громадського транспорту біля магазину Зустріч, який розташований по вул. Лесі Українки, в м. Новоград-Волинському Житомирської області.
Також, у вказаному місці перебували військовослужбовці ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , в компанії яких знаходився ОСОБА_7 .
У цей час між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_12 і ОСОБА_13 - з іншої, виник конфлікт, що переріс у бійку між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , у ході якої ОСОБА_7 , тримаючи ОСОБА_9 , з метою недопущення його втручання у бійку, перечепився за лаву, і разом з останнім впав на поверхню асфальту, при цьому ОСОБА_9 опинився у положенні лежачим на спині, а ОСОБА_7 на ньому, сидячи зверху.
Коли бійка між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 припинилася, ОСОБА_9 , перебуваючи у тому ж положенні, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , умисно наніс удар кулаком в праве око останньому, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 , були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров?я у вигляді синця навколо правого ока (на повіках з переходом у виличну ділянку справа), розриву склери правого ока з випадінням оболонок його (райдужки, пиліарного тіла, скловидного тіла).
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання у виді одного року обмеження волі, а на підставі ст. 55 КК України призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади педагогічних працівників у загальноосвітніх навчальних закладах всіх типів та форм власності на строк до двох років.Вказує на те, що призначаючи покарання обвинуваченому суд не врахував, наслідків, які сталися від протиправних дій ОСОБА_9 , а саме, що потерпілий втратив зір на око і став інвалідом 3 групи, думку потерпілого про призначення обвинуваченому суворого покарання, ОСОБА_9 не відшкодував завдані злочином збитки, не визнав вину.Також на думку апелянта суд безпідставно не застосував до ОСОБА_9 додаткове покарання, передбачене ст. 55 КК України.
Захисник ОСОБА_8 вирок суду просить скасувати а справу закрити за недоведеністю його підзахисного у вчиненні цього злочину. Вказує на те, що зібраними по кримінальному провадженню доказами не доведено, що саме його ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_7 вказані тілесні ушкодження.Крім цього, апелянт посилається на те, що суд неправильно відхилив його клопотання про визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.07.2014 року недопустимим доказом.
Заслухавши доповідача, прокурора і потерпілого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та залишення без задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах.
Зокрема, винуватість обвинуваченого стверджується наступними доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_7 , про те, що 12.06.2014 року близько 19 год. біля магазину Зустріч він та військовослужбовці вживали спиртні напої. До них підійшли молоді хлопці, між ними почалася сварка, а затим і бійка. Під час конфлікту із ОСОБА_9 він відпустив останнього та опустив свої руки, а затим відчув удар в око з якого потекла кров. Відразу поїхав додому, а звідти в лікарню.
Під час пред`явлення особи для впізнання за фото таблицями потерпілий впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка завдала йому кулаком удар в око і заподіяла тілесні ушкодження.
При проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 показав та розповів про обставини спричинення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
З показань свідка ОСОБА_13 , видно, що 12.06.2014 року він разом з ОСОБА_14 і Гайдаєм сиділи біля магазину Зустріч, що по вул. Лесі Українки. Між ними та молодими людьми виникла сварка, а затим бійка, під час вказаних подій він побачив ОСОБА_7 , який тримався за око і сказав, що ОСОБА_9 його вдарив по оці.
Показання свідка ОСОБА_15 свідчать про те, що вона є дружиною потерпілого та знає про дану подію зі слів чоловіка. Після вказаних подій до них додому приїжджав ОСОБА_16 і просив вирішити питання без суду і погодився заплатити кошти.
За висновком судово-медичної експертизи №430 від 01.07.2014 року у ОСОБА_7 виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров?я у вигляді синця навколо правого ока (на повіках з переходом у виличну ділянку справа), розриву склери правого ока з випадінням оболонок його (райдужки, циліарного тіла, скловидного тіла), які утворились від дії тупого (их) предмета (ів) за механізмом удару (стискання), можливо 12.06.2014 року, є небезпечними для життя явищами та розладом здоров`я, пов`язаним зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 484 від 23.07.2014 року не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 за обставин, описаних ним при проведенні слідчого експерименту за його участі 09.07.2014 року.
Суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_9 , заподіяв ОСОБА_7 вказані тілесні ушкодження, а тому доводи захисника про те, що його підзахисний не вчиняв цього злочину, колегія суддів не приймає до уваги.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.07.2014 року є недопустимим доказом, є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що вказана слідча дія органами досудового розслідування проведена з дотриманням вимог ст. 228 КПК України.Залишаючи без задоволення клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протокол пред?явлення особи для впізнання суд своє рішення належно мотивував, з ним погоджується колегія суддів.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, призначаючи обвинуваченому покарання, суд не дотримався вимог ст.65 КК України, а саме не врахував наслідків які настали від вчиненого ОСОБА_17 злочину, що він не відшкодував потерпілому заподіяні злочином збитки, та не достатньо врахував думку ОСОБА_7 про призначення обвинуваченому суворого покарання.
За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду в частині призначення покарання і постановляє новий вирок при цьому враховуючи, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, працює, одружений, наслідки, які настали в результаті його злочинних дій - потерпілий втратив зір на одне око і став інвалідом 3 групи, не відшкодував ОСОБА_7 завдані злочином збитки, а тому призначає йому покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляції прокурора про призначення обвинуваченому на підставі ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади педагогічних працівників у загальноосвітніх навчальних закладах всіх типів та форм власності, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 55 КК України підставами для застосування позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути застосоване якщо :
-на момент вчинення злочину винний обіймав певну посаду, або займався певною діяльністю на законних підставах;
-вчинений ним злочин за своїм характером був безпосередньо пов`язаний з посадою, яку він обіймав, або діяльністю якою займався;
-з урахуванням характеру вчиненого злочину, особи засудженого та інших обставин суд дійшов висновку про неможливість збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Приймаючи до уваги, що вчинений ОСОБА_9 злочин за своїм характером безпосередньо не пов?язаний з його посадою вчителя загальноосвітньої школи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Керуючись ст.ст. 404,407, 420 КПК України , колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинськог районного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 року обмеження волі.
У решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: