Номер провадження: 11-кп/785/789/16
Номер справи місцевого суду: 521/6941/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника ВК №14 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_10 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_10 , -

встановила:
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2012 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_10 . Рішення мотивоване тим, що підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_10 , зазначені у клопотанні, є формальними, засуджений зарекомендував себе посередньо, не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та працею.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року та звільнити ОСОБА_10 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2012 року.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував, що з моменту прибуття до ОВК-14 та по даний час, засуджений ОСОБА_10 характеризується адміністрацією виконання покарань виключно з позитивної сторони, має заохочення та не має стягнень. Крім цього, на момент звернення до суду першої інстанції, ОСОБА_10 відбув 2/3 частини строку покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2012 року.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 , який повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_10 від подальшого відбування покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; представника ВК №14, яка залишила питання щодо розгляду апеляційної скарги захисника на розсуд суду; колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Основним критерієм умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України є те, що особа, яка відбуває покарання своєю сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення. При цьому поведінка засудженого береться за весь період часу його відбування покарання, а не лише за час, що передує умовно-достроковому звільненню.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_10 від покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і апеляційний суд.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_10 вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2012 р. засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання вираховується з 14.08.2012 року.

Засуджений ОСОБА_10 фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Разом з тим, згідно характеристики, виданої начальником відділення №16 соціально-виховної та психологічної роботи, засуджений ОСОБА_10 характеризується задовільно, допускав порушення установленого порядку відбування покарання за що мав 2 стягнення в Одеському УВП (№21) та 2 стягнення в Одеській виправній колонії №14, які погашені, також має 2 заохочення. За висновками адміністрації колонії ОСОБА_10 не довів свого виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_10 немає.

Перевірені матеріали особової справи свідчать, що ОСОБА_10 має сім судимостей, за час відбування покарання має чотири стягнення і лише два заохочення, що не може свідчити про його виправлення.

Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, належним чином мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 .

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду і не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до мотивованого рішення, що наявність лише формальних підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не може бути покладено в основу винесеного рішення суду.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_10 немає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 537, 539, 392 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення відбування покарань відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4