Провадження 11-кп/792/595/16
Категорія: п.12 ч.2 ст.115,
ч.2 ст.15 п.п.1,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000102 від 12.09.2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14 червня 2016 року,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше судимого, -

- 06.12.2007 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 01.04.2009 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 28.11.2011 р. невідбуту частину покарання на підставі ст. 82 КК України замінено на покарання у виді обмеження волі, постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.09.2012 р. невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт, покарання відбуте станом на 17.01.2013 р.,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Западинці Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, учасника бойових дій, жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 4,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.п.1,12 ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, п.п.1,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_12 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено у виді довічного позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахується з 13 вересня 2015 року (з дня його фактичного затримання).

ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст. 115; ч.2 ст.15, п.п. 1,12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років;

-за ч.2 ст. 15, п.п. 1,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років;

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахується з 14 червня 2016 року, зараховано в цей строк час його попереднього ув`язнення з 13 вересня 2015 року по 13 червня 2016 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 400 000 (чотириста тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави по 626 грн. 07 коп. процесуальних витрат з кожного.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 11 вересня 2015 року близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою умисного вбивства раніше їм знайомих потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин, обумовлених підозрами про наданя ОСОБА_8 інформації працівникам міліції про причетність ОСОБА_12 до вчинення крадіжок, взявши із собою ножі, прийшли до належної обвинуваченому ОСОБА_13 квартири АДРЕСА_3 , де в цей час з дозволу останнього тимчасово проживали потерпілі. При цьому, зайшовши до квартири через вікно, реалізуючи свій умисел, діючи згідно з попередньою домовленістю, ОСОБА_13 напав на ОСОБА_8 та наніс йому декілька ударів ножем в область грудної клітини, після чого останній вирвав в ОСОБА_13 з рук ножа, викинув його та між ними розпочалась боротьба. В цей час ОСОБА_12 напав на ОСОБА_16 та, діючи з особливою жорстокістю, став наносити їй багаточисельні удари ножем в голову, обличчя, шию та грудну клітину, тобто в область життєво важливих органів. При цьому ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що завдає потерпілій сильного фізичного болю та особливих страждань, незважаючи на благання останньої не «вбивати» її, продовжував наносити їй удари ножем до моменту втрати потерпілою свідомості. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_16 через короткий проміжку часу померла на місці події.

Після цього ОСОБА_12 з метою позбавлення життя і потерпілого ОСОБА_8 приєднався до ОСОБА_13 , який в ході боротьби із ОСОБА_8 з метою подолання його опору застосував спеціальний прийом, яким завів руки останнього за спину та утримував його ззаду, а ОСОБА_12 почав наносити багаточисельні удари ножем в область голови, обличчя та грудної клітини ОСОБА_8 до того часу, коли останній, втрачаючи свідомість, впав на підлогу. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи впевненими, що вчинили умисне вбивство ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , залишили місце вчинення злочину.

12 вересня 2015 року близько 12 год. 50 хв. ОСОБА_8 , прийшовши до свідомості, викликав працівників міліції та в подальшому був доставлений до Хмельницької обласної клінічної лікарні, де завдяки своєчасному наданню кваліфікованої медичної допомоги життя останнього було врятоване.

Внаслідок вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 : - потерпілій ОСОБА_16 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: множинних (сім) колото-різаних поранень бокових поверхонь шиї з ушкодженнями загальних сонних артерій та яремних вен, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями, перебувають у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті потерпілої; колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки справа у верхній третині, яке проникає в праву плевральну порожнину та за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням, що у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті потерпілої не перебуває; множинних різаних та колото-різаних ран обличчя, потиличної ділянки справа, передньої й бокових поверхонь шиї, передньої поверхні грудної клітки у верхній третині, плечових суглобів, правої пахвової ямки та плечей, правого ліктя, передпліч та кистей, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоровя, і у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті не перебувають;

-потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: множинних колото-різаних ран м`яких тканин правої половини передньої черевної стінки, лівої кисті, задньої поверхні лівої половини грудної клітки, правого передпліччя, лівого плеча, лівої вушної раковини, задньої поверхні верхньої третини шиї з переходом на потиличну ділянку голови зліва, лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, задньої поверхні правої половини грудної клітки, в проекції правого кута нижньої щелепи, лівої половини підборіддя, в проекції лівого кута нижньої щелепи, лівої скроневої ділянки голови, лівої половини лобно-тім`яної ділянки голови, в проекції тім`я, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ран м`яких тканин ділянки лівого плечового поясу (в над-плечовій проекції по краю трапецієподібного м`язу спини, ключиці), з пошкодженням легені та накопиченням у плевральній порожнині повітря, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожний окремо, без передбаченого законом дозволу, а саме всупереч вимогам Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 р. «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», при невставлених досудовим розслідуванням обставинах придбали та зберігали за місцем свого проживання бойові припаси, відповідно ОСОБА_12 в квартирі АДРЕСА_4 , 60 набоїв до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм з кулею підвищеної пробивної спроможності, до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручного кулемета РКК-74, виробництва Луганського станкобудівного заводу, Україна, 1994 року випуску, а ОСОБА_17 в квартирі АДРЕСА_3 , 30 набоїв до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм з кулею із сталевим осердям, до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У) ручного кулемета РКК-74, виробництва Ульянівського машинобудівного заводу, Росія, 1983 року випуску, до моменту їх вилучення 12.09.2015 р. під час проведення санкціонованих оглядів.

З поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 вбачається, що він просить вирок скасувати та за ч.1 ст. 263 КК України визнати його невинуватим та виправдати, а по іншим злочинам його дій перекваліфікувати на ст. 121 КК України і призначити більш м`яке покарання. Вважає вирок незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що домовленості на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_16 у нього з ОСОБА_13 не було. Судом було безпідставно враховано та взято за мотив злочину покази потерпілого ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що він намагався забрати у потерпілої ОСОБА_18 ніж, про що свідчать порізи на його руках, але йому це не вдавалося. Обороняючись він намагався вмовити віддати йому ніж, а потім у нього стався короткочасний розлад психіки та втрата контролю над собою і він вихопив ножа почав наносити удари ОСОБА_18 в шию. Потерпілому ОСОБА_8 удари ножем він не наносив. Крім того, зазначає, що у вироку є невідповідність щодо дати проведення слідчого експерименту з ОСОБА_19 , оскільки фактично він був проведений 16.09.2016 року і на ножі, який він вказав, нічого не було виявлено. Також, на досудовому слідстві були порушенні норми процесуального Закону, в тому числі обшук його помешкання проводився за декілька днів раніше як був отриманий дозвіл судді, і саме тоді правоохоронні органи могли принести рюкзак з патронами. Просить врахувати як пом`якшуючі обставини збіг випадкових обставин та неправильну поведінку потерпілої, часткове визнання вини, щире каяття та осуд своєї поведінки, має на утриманні неповнолітню дитину,активне сприяння правоохоронним органам у розкритті злочинів.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить скасувати вирок через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, який перекваліфікувати дії ОСОБА_13 з ч.2 ст.115 К України на ч.2 ст.121 КК України, виправдати за ч.1 т. 263 КК України та зменшити міру покарання до 5 років позбавлення волі. Зазначає, що судом безпідставно було взято до уваги покази потерпілого ОСОБА_8 про те що ОСОБА_13 дозволив йому з ОСОБА_16 проживати у себе в квартирі, хоча обвинувачений заперечує даний факт. Судом не було враховано, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 домовленості на вбивство ОСОБА_16 не було, не було жодного мотиву спричиняти тілесні ушкодження. Також, зазначає, що не доведена вина ОСОБА_13 за ч.1 ст.263 КК України, тому що стороною обвинувачення не встановлено звідки взялися патрони, під час огляду не взято відбитків пальців рук з тумбочки де знаходились патрони, на патронах не виявлені сліди пальців рук ОСОБА_13 і в даному помешканні він не проживав. Судом безпідставно не визнано пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, повністю визнання своєї вини. Характеристика за місце проживання ОСОБА_13 не відповідає дійсності, тому що обвинувачений півтора роки був відсутній за місцем проживання і згідно пояснень дільничного, компрометуючих відомостей про обвинуваченого немає і жодних скарг на його поведінку не находило.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. По обвинуваченню за ч.1 ст. 263 КК України виправдати через недоведеність вини та зменшити міру покарання до 5 років позбавлення волі. Вважає, що судом було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону. Вказує, що умислу та попередньої змови на вбивство ОСОБА_16 та ОСОБА_8 між ним та ОСОБА_12 не було. Потерпілі перебували в його квартирі без дозволу, вживали спиртні напої. Того вечора потерпілий ОСОБА_8 спровокував його і між ними виник конфлікт, після того як почув, що ОСОБА_12 просив його остерігатися тому що у них ніж, він володіючи навиками самооборони, механічно взяв ножа та інстинктивно наніс декілька ударів. ОСОБА_16 він ударів не наносив. Крім того, набої були вилучені працівниками правоохоронних органів з приміщення в якому він не проживав і в яке був легкий доступ будь - кому. З зони АТО він набої не привозив, оскільки під час виїзду його неодноразово перевіряли правоохоронні органи та органи Національної гвардії.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_11 просить вирок змінити, призначити ОСОБА_12 більш м`яке покарання передбачене санкцією п.п. 4, 12 ч.2 ст.115 КК України. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд не навів достатніх підстав на яких ґрунтується висновок, що вбивство вчинене з особливою жорстокістю. Також, ні досудовим слідством, ні під час судового розгляду кримінального провадження будь яких належних та допустимих доказів, які б вказували на попередню змову між обвинуваченими немає. Крім цього, судом не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого. Суд безпідставно не визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора та потерпілих, які заперечували проти доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_20 та ОСОБА_13 у вчиненні умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_12 крім того і з особливою жорстокістю та закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб, вчиненого за попередньою змовою групою осіб відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними доказами по справі, які були належним чином оцінені судом.

З показів обвинувачених в судовому засіданні вбачається, що після розпитття спиртних напоїв у нічний час 11 вересня 2015 року вони направились до місця тимчасового проживання їх знайомих ОСОБА_16 і ОСОБА_8 - в квартиру АДРЕСА_3 , в яку проникли через вікно кухонної кімнати, де ОСОБА_13 ножем, який мав із собою, умисно завдав ОСОБА_8 декілька ударів в область шиї та грудей, а ОСОБА_12 завдавав удари ножем ОСОБА_16 в область шиї. Після того, як потерпілі втратили свідомість від ран, вони покинули квартиру. По дорозі спалили свій одяг, на якому були сліди крові, та викинули ножі, якими завдавали удари потерпілим.

Ці показання обвинувачених підтверджуються даними протоколів та відеозаписів слідчих експериментів за їх участю.

З цих даних вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожний окремо, показали як проникали в квартиру, вказали на механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 і ОСОБА_8 , місця, куди викинули знаряддя вчинення злочину - ножі та де спалили свій одяг. При цьому ОСОБА_12 показав, яким чином завдавав потерпілій ОСОБА_16 удари ножем в область обличчя та шиї, а ОСОБА_13 , в свою чергу, показав, як завдавав удари ножем потерпілому ОСОБА_8 в голову, шию та груди, а коли потерпілі почали хрипіти, вони покинули квартиру. Крім того, ОСОБА_13 підтвердив, що ОСОБА_16 і ОСОБА_8 проживали у належній йому квартирі з його дозволу.

(т. 1 а.к.п. 231, т. 2 а.к.п. 225-230, 238-244, т. 3 а.к.п. 76).

Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що 11 вересня 2015 року близько 23 год. він разом зі співмешканкою ОСОБА_16 перебували в квартирі АДРЕСА_3 , де проживали з дозволу власника цього помешкання ОСОБА_13 . В цей час через незачинене вікно він почув голоси знайомих йому ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , при цьому останній сказав, що вчинить вбивство ОСОБА_16 , а його вбивство вказав вчинити ОСОБА_13 . Після цього обвинувачені через вікно кухонної кімнати з ножами в руках проникли в квартиру, ОСОБА_13 сказав: «Ми прийшли вас вбивати», напав на нього, почав завдавати удари ножем в різні частини тіла, в тому числі і в область серця, від одного з яких ніж зігнувся та ОСОБА_13 почав його рівняти. В цей час він намагався завадити ОСОБА_12 , який напав на ОСОБА_16 та, незважаючи на її благання не вбивати, завдавав їй чисельні удари ножем, в тому числі в область шиї. Проте він не зміг захистити ОСОБА_16 , оскільки його схопив ОСОБА_13 та продовжив наносити удари ножем в спину. Під час боротьби із ОСОБА_13 останній схопив його, покликав ОСОБА_12 та сказав до нього: «Вбивай його», на що останній підійшов та почав наносити йому багаточисельні удари ножем в область голови, обличчя та грудної клітки, від яких він почав втрачати свідомість та впав на підлогу. При цьому ОСОБА_13 просив ОСОБА_12 дати йому ножа, щоб «дорізати» його, на що той відповів: «Він до ранку сам здохне». Вранці близько 9-10 год. він бачив як ОСОБА_13 повертався в квартиру та забирав ножа, яким наносив удари. Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні не заперечив факт його повернення зранку до квартири.

Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що її матір ОСОБА_16 співмешкала з потерпілим ОСОБА_8 та з дозволу ОСОБА_13 проживала у належній йому квартирі разом з ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені не заперечували факти умисного вбивства ОСОБА_16 та умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Проте змінили свої показання і стверджували, що вчинили свої дії обороняючись від потерпілих, які без дозволу проживали в квартирі ОСОБА_13 ..

Однак ці змінені показання обвинувачених не узгоджуються з наявними доказами по справі і з їх особистими показаннями в суді першої інстанції та під час проведення слідчих експериментів за їх участю, під час яких вони визнавали себе винними у вчиненні злочинів стосовно ОСОБА_16 та ОСОБА_8 та показували яким чином були вчинені вищезазначені злочинні дії.

Об`єктивно вина обвинувачених у вчиненні злочинних дій стосовно ОСОБА_16 та ОСОБА_8 підтверджується: даними протоколу огляду місця події квартири АДРЕСА_3 в якій працівниками міліції було виявлено труп ОСОБА_16 з ознаками насильницької смерті та множинними тілесними ушкодженнями, сліди речовини бурого кольору по всій квартирі, одяг з такими слідами, сліди пальців рук та долоней, а також предмети, схожі на набої (т. 2 а.к.п. 1-29), а під час огляду місця проживання ОСОБА_12 - квартири АДРЕСА_4 , виявлено сліди речовини бурого кольору та предмети, схожі на набої (т. 2 а.к.п. 154-156).

Відповідно до висновків судово- імунологічних експертиз на марлевих тампонах зі змивами слідів речовини бурого кольору, вилучених в помешканні ОСОБА_12 з внутрішньої та зовнішньої поверхонь дверної ручки, бетонної плитки перед вхідними дверима, умивальника, на махровому полотенці, шматку тканини, підковдрі. виявлена кров людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_16 . На вилучених в ОСОБА_13 джинсових штанах знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_16 (т. 2 а.к.п. 35-70, 172-209, т. 3 а.к.п. 35-37, 54, 62, 68).

Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи виявлені під час огляду місця події з внутрішньої та зовнішньої сторін рами вікна, сліди пальців рук та слід долоні руки залишені обвинуваченим ОСОБА_13 (т. 2 а.к.п. 75-87).

За даними висновків судово - медичних експертиз смерть ОСОБА_16 настала внаслідок множинних колото- різаних поранень бокових поверхонь шиї з ушкодженням загальних сонних артерій та яремних вен, які призвели до гострої крововтрати..

Всього при дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлено біля 98 колоторізаних поранень.

Усі колото-різані рани, в тому числі й множинні колото-різані поранення бокових поверхонь шиї з ушкодженнями загальних сонних артерій та яремних вен, які стали причиною смерті ОСОБА_16 , могли утворитись за вказаним під час слідчого експерименту обвинуваченим ОСОБА_12 механізмом.

Відповідно до висновків судово - медичних експертиз у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран м`яких тканин правої половини передньої черевної стінки, лівої кисті, задньої поверхні лівої половини грудної клітки, правого передпліччя, лівого плеча, лівої вушної раковини, задньої поверхні верхньої третини шиї з переходом на потиличну ділянку голови зліва, лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, задньої поверхні правої половини грудної клітки, в проекції правого кута нижньої щелепи, лівої половини підборіддя, в проекції лівого кута нижньої щелепи, лівої скроневої ділянки голови, лівої половини лобно-тім`яної ділянки голови, в проекції тім`я, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - ран м`яких тканин ділянки лівого плечового поясу (в над-плечовій проекції по краю трапецієподібного м`язу спини, ключиці), з пошкодженням легені та накопиченням у плевральній порожнині повітря, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Перелічені вище ушкодження могли утворитися від не менше ніж тридцятиразової прямої дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа та його лезо, за механізмами «удар-тертя-роз`єднання тканин» і «удар-занурення-роз`єднання тканин», про що свідчать локалізація, характер і властивості даних ушкоджень.

Механізм спричинення тілесних ушкоджень, який продемонстрований обвинуваченим ОСОБА_13 під час проведення з ним слідчого експерименту, можливий, про що свідчать сукупність даних, отриманих під час проведення первинної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.к.п. 100-105, 138-139, 143-146, 150-153).

Згідно з висновками судово-цитологічних експертиз при судово-цитологічному дослідженні ножа, вилученого 12.09.2015 р. під час проведення слідчого експеременту за участю ОСОБА_12 , як на руків`ї ножа, так і на щічках клинка ножа, виявлено сліди крові людини, які можуть походити від потерпілої ОСОБА_16 . При судово- цитологічному дослідженні ножа, вилученого 12.09.2015 р. під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 виявлені слабкі сліди крові, встановити видову належність яких не вдалось (т. 2 а.к.п. 234-236, 248-250).

Винність обвинувачених у вчиненні злочинів підтверджується також даними: протоколів про результати здійснення оперативно-технічних заходів та аудіозаписів розмов ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , згідно з якими останні вказали на обставини вчинення злочинів, зокрема щодо часу, місця, способу умисного вбивства ОСОБА_16 та замаху на умисне вбивство ОСОБА_8 (т. 1 а.к.п. 230, т. 3 а.к.п. 73-75); оглянутими в суді речовими доказами, зокрема ножами зі слідами крові (т. 2 а.к.п. 165-166, т. 3 а.к.п. 69).

Суд оцінив наявні докази по справі і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні зазначених злочинних дій стосовно потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_8 .

Аналізуючи докази що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинувачених при вчиненні злочинів, суд виходив із сукупності всіх обставин вчинених діянь та врахував спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винних та потерпілих, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинувачених до наслідків вчинених злочинів і обґрунтовано прийшов до переконання про наявність у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 умислу на вбивство потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_8 оскільки, наносячи велику кількість ударів колюче-ріжучими предметами (ножами) в життєво важливі органи, обвинувачені усвідомлювали особливо небезпечний характер таких дій, передбачали настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті потерпілих і бажали їх настання. Про це свідчить і поведінка обвинувачених після вчинення злочину (зокрема не вжиття заходів для надання допомоги потерпілим, приховування знаряддя вчинення злочинів, знищення слідів злочинів, як то спалювання одягу).

Зазначені дії та суб`єктивна сторона вчинених злочинів свідчить про наявність прямого умислу на умисне вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті потерпілим.

Та обставина, що потерпілий ОСОБА_8 залишився живий після нанесення йому ножем множинних ран у життєво - важливі органи не свідчить про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених на ч.1 ст.121 КК України, оскільки зазначені дії стосовно ОСОБА_8 були безпосередньо спрямованими на настання смерті потерпілого. Тобто винні вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення вбивства ОСОБА_8 до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілому була надана кваліфікована медична допомога.

Неправдивими і даними з метою пом`якшення покарання та як обраний спосіб захисту суд розцінив і заперечення обвинувачених щодо наявності у них попередньої домовленості на вчинення умисного вбавства потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_8 оскільки такі їх показання є непослідовними, суперечливими і такими, що повністю спростовуються вищенаведеними доказами. Так, обвинувачені не змогли пояснити причину свого нічного візиту в помешкання, де перебували потерпілі. Натомість потерпілий ОСОБА_8 показав, що чув, як обвинувачені перед нападом, знаходячись біля вікна квартири, домовлялися хто кого буде вбивати. На підтвердження таких висновків суду свідчить і узгоджений та рішучий характер дій обвинувачених під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, а також після вчинення злочину, пов`язані і приховуванням слідів своїх злочинних дій.

Як вбачається з доказів, досліджених судом першої та апеляційної інстанцій, дії обвинувачених були узгодженими та спрямованими на досягнення єдиної мети настання смерті обох потерпілих.

При цьому кожний з обвинувачених діяв відповідно до попередньо розподілених ролей і наносити тілесні ушкодження ножем потерпілому ОСОБА_8 обвинувачені припинили тільки коли останній втратив свідломість після множинних тілесних ушкоджень.

Оцінюючи досліджені докази, встановлені під час кримінального провадження, суд обгрунтовано кваліфікував дії обвинувачених за попередньою змовою групою осіб.

Необґрунтованими є заперечення апеляційних скарг стосовно вбивства обвинуваченим ОСОБА_12 потерпілої ОСОБА_16 за ознакою особливої жорстокості. Оскільки кількість (згідно з висновком експерта не менше 98) характер та локалізація заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, що окрім потерпілого ОСОБА_8 підтвердив в судовому засіданні і експерт ОСОБА_21 , свідчать про те, що вони спричинялись протягом значного часу, завдавали потерпілій сильного фізичного болю та особливих страждань, що усвідомлював та розумів обвинувачений ОСОБА_12 . Крім того, на підтвердження таких висновків свідчать і ті обставини, що вбивство ОСОБА_16 відбувалось в присутності близької для неї людини - її співмешканця ОСОБА_8 , який також, з його слів, зазнавав особливих моральних страждань, спостерігаючи за розвитком подій та будучи позбавленим можливості захистити співмешканку, яка знаходилась в одній кімнаті і просила не вбивати її. Про такі ж ознаки особливої жорстокості при умисному вбивстві наголошується і в роз`ясненнях п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 р. № 2.

Неправдивими суд визнав і показання ОСОБА_12 щодо заподіяння йому потерпілою ОСОБА_16 ножових поранень, оскільки такі повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_22 та висновком судово-медичного експерта (т. 3 а.к.п. 41-42), з яких слідує, що виявлені у ОСОБА_12 порізи на руках виникли вже після вчинення злочинів за місцем проживання вказаного свідка.

Суд обґрунтовано кваліфікував дії обвинувачених за ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч.2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, вчинений за попередньою змовою групою осіб, за п.12 ч.2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_12 , крім того і за п.4 ч.2 ст.115 КК України, як вчинене з особливою жорстокістю.

Оцінюючи докази винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.1 ст.263 КК України колегія суддів приходить до висновку, що вина у вчиненні цього злочину не доведена у суді.

Обвинувачені з самого початку досудового розслідування та в суді як першої і апеляційної інстанцій заперечували належність їм бойових припасів.

Безспірних доказів того, що зазначені патрони належали і зберігались саме обвинуваченими стороною обвинувачення не надано.

Як встановлено в судовому засіданні в квартирі належній ОСОБА_13 були знайдені набої до нарізної вогнепальної зброї, однак останніми днями в ній жили потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_16 .

Не доведено належними, достатніми і допустимими доказами і придбання та зберігання за місцем свого проживання бойових припасів і ОСОБА_12 в квартирі АДРЕСА_4 , 60 набоїв до нарізної вогнепальної зброї.

Крім самого факту виявлення та вилучення зазначених набоїв у квартирі ОСОБА_12 винність останнього за цим злочином більше нічим не підтверджується.

Колегія суддів, виходячи з призумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини передбаченої ч.4 ст.17 КПК України, відповідно до якої усі сумніви доведеності вини тлумачаться на користь винних, вважає за необхідне закрити провадження за ч.1 ст.263 КК України з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за цим злочином на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам передбаченим ст.65 КК України.

Суд врахував, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий та замах на особливо тяжкий насильницькі злочини, які спричинили тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_16 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Особливо тяжкі умисні злочини ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинили в стані алкогольного сп`яніння, а останній з обвинувачених, крім того, маючи непогашену судимість за вчинення умисних, в тому числі тяжкого, злочинів, через не тривалий час після відбуття покарання. Зазначені обставини, з огляду і на негативну характеристику ОСОБА_12 за місцем проживання свідчать про його відверте не бажання ставати на шлях виправлення і підвищену небезпеку для суспільства.

В якості обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених, суд визнав вчинення особливо тяжких злочинів в стані алкогольного сп`яніння, а відносно ОСОБА_12 , крім того, і рецидив злочинів.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 суд визнав його статус учасника бойових дій та стан здоров`я, обумовлений психічними розладами.

Визначаючи вид покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд окрім наведених вище обставин, також врахував характер і обсяг вчинених кожним з обвинувачених злочинних дій та їх наслідки, відомості про осіб обвинувачених, їх поведінку до та після вчинення злочинів, позицію потерпілих і обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_13 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статтей, які йому інкримінуються, а виправлення та перевиховання ОСОБА_12 є неможливе і йому слід призначити покарання у виді довічного позбавлення волі. Враховуючи особливу суспільну небезпечність вчинених ним злочинів і даних про особу винного який був раніше неодноразово судимим і знову вчинив особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, наслідком якого було заподіяння смерті жінці з особливою жорстокістю.

Призначені покарання є справедливими, необхідними і достатніми для запобігання вчиненню нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк довічного позбавлення волі не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зазначений принцип зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання до обвинуваченого ОСОБА_12 застосуванню не підлягає, оскільки останній засуджений до довічного позбавлення волі, а цей вид покарання не має строків.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг в частині закриття провадження стосовно обвинувачених за ч.1 ст.263 КК україни і залишення вироку суду без змін за іншими інкримінованими їм злочинами.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія судддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 червня 2016 року стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінити.

За ч.1 ст.263 КК Укураїни стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленям достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді.

Вважати ОСОБА_12 засудженим: за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, п.п.1, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на 10 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно покарання ОСОБА_12 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_13 засудженим: за п.12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на 12 років, за ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_13 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 12 років позбавлення віолі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_13 час попереднього ув`язнення з 13 вересня 2015 року до 12 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду

Хмелньицької області ОСОБА_3 .