Провадження №1-в/485/308/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до шести місяців арешту. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Суворівського районного суду м.Херсона від 22.03.2013 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_5 - 10 років 2 місяці позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання за попереднім вироком - з 09.02.2011 року.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.02.2016 року на підставі ч.5 ст.71 КК України зараховано строк попереднього ув"язнення ОСОБА_5 з 09.02.2011 р. по 09.07.2013 року із розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 09 лютого 2011 року, кінець строку 09 листопада 2018 року. Станом на 04.10.2016 року невідбутий строк покарання складає 2 роки 1 місяць 6 днів.

З 29 грудня 2015 року засуджений відбуває покарання у Снігурівській ВК №5.

12 вересня 2016 року ОСОБА_6 через свого представника звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки фактично відбув необхідний для застосування УДО строк покарання, позитивно характеризується, хворіє.

Вислухавши засудженого, який клопотання підтримав, представника установи, який заперечив щодо звільнення засудженого достроково, думку прокурора, який проти звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_6 набув права на звернення щодо дострокового звільнення, оскільки відбув більше 3/4 призначеного йому судом покарання.

Із останньої характеристики на засудженого за місцем відбування покарання у Снігурівській ВК №5 від 14 вересня 2016 року за час відбування покарання він характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання чотирнадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, допущені порушення виражались у порушені режиму тримання, а саме: "Зберігання заборонених предметів", «Груба поведінка до адміністрації установи», «Паління цигарки на спальному місці», «Перешкоджання в проведенні обшуку», "Нанесення тілесних ушкоджень іншому засудженому". Останнє стягнення погашено лише 28.09.2016 року за спливом строку. За весь час відбування покарання засуджений заохочень не отримав. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, участі в програмах диференційованого впливу не приймає, на виробництві установи не працевлаштований.

13 травня 2016 року комісією Снігурівської ВК №5 ОСОБА_6 було відмовлено у застуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 не вбачається, що за час відбування покарання його поведінка є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки. Засуджений бажання працевлаштуватися не виявляв, заохочень не має, має чотирнадцять стягнень за порушення режиму тримання, які хоча й погашені, однак свідчать про небажання ставати на шлях виправлення.

Наявність тяжкої хвороби не є підставою для застосування ст.81 КК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, а тому його клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.

Крім того, суд враховує, що засуджений під час відбування покарання в установі виконання покарань за вчинення тяжкого злочину вчинив інший умисний злочин.

Керуючись ст.81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення в Апеляційний суд Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя