Справа №487/5470/16-к 10.11.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
- відмовлено в задоволенні клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна,
потерпілої ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 31.10.2016 року про накладення арешту на майно.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що предмети та речі, вилучені під час огляду місця події та в ході затримання та особистого обшуку ОСОБА_8 , є предметом кримінального правопорушення, тобто чужим майном для підозрюваного. Тому, у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, на думку апелянта, дане майно може бути тимчасово вилученим для провадження повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування.
Провадження № 11-сс/784/469/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: накладення арешту ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1 .
3. Встановлені слідчим суддею обставини.
Відмовляючи в задоволені клопотання, слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого не містить даних щодо походження зазначеного у клопотанні майна, на яке слідчий просить накласти арешт, та у кого, яким шляхом воно вилучене.
4. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній; думку потерпілої, яка не заперечувала проти накладення арешту, однак вважала, що належне їй майно повинно зберігатися у неї; вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги слідчим суддею виконані не були.
За змістом закону, положення п.п. 1-4 ч.2 ст. 167 КПК України, стосуються вилученого майна, яке відповідає певним визначеним законом критеріям та яке може бути вилучено незалежно від того, чи належить воно підозрюваному, обвинуваченому у кримінальному провадженні.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, послався на відсутність в клопотанні даних щодо походження майна, на яке слідчий просить накласти арешт, та у кого, яким шляхом воно вилучене.
Проте, аналіз матеріалів судового та кримінального провадження, а також даних, відображених в клопотанні слідчого, свідчать про наявність чіткої та достатньої аргументації щодо обставин, часу та місця вилучення майна та його власників.
Крім того, сукупність доказів свідчить про те, що вилучені в ході огляду місця події та в ході затримання та особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 речі, дійсно слід розцінювати як предмети кримінального правопорушення.
Так, апелянт цілком обґрунтовано посилається на дані, відображені в протоколі огляду місця події від 29.10.2016 року, протоколі огляду предметів, вилучених в ході проведення огляду місця події від 29.10.2016 року, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.10.2016 року, протоколах допиту потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , а також безпосередньо ОСОБА_8 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.4 ст.172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Однак, як вбачається з журналу судового засідання, слідчий суддя лише формально дослідив матеріали додані до клопотання. При цьому, прокурора в судове засідання не викликав, матеріали кримінального провадження не досліджував, хоча у разі виникнення сумнівів мав це зробити, відповідно до вимог закону.
Разом з тим, з вищевказаних даних чітко вбачається, що ОСОБА_8 в ході вчинення крадіжки використовував викрутку ударну, яка перебувала в сумці чорного кольору та яку підозрюваний залишив на місці події, а в ході його затримання були вилучені рукавиці, які, зі слів останнього, він використовував задля запобігання залишення відбитків пальців в квартирі потерпілої. Походження майна, яке перебувало в наведеній вище сумці, підтвердив, окрім самого підозрюваного, який свою вину не заперечував та надав пояснення по переліку викрадених речей, ще і свідок ОСОБА_10 , який виявив на балконі своєї квартири невідомого чоловіка, в руках якого знаходилася сумка чорного кольору, в якій він побачив срібні вироби своєї матері.
Тобто, характер майна, вилученого в ході огляду місця події та під час затримання та особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 , дає підстави вважати, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, тобто має ознаки, вказані в ч. 2 ст. 167 КПК України.
Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором заявлено клопотання про внесення доповнень до переліку майна, вилученого в рамках даного кримінального провадження, на яке слід накласти арешт, оскільки через технічну описку, слідчим до наведеного переліку не було включено речі, вилучені в ході особистого обшуку та затримання підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: годинник «Omega» з ремінцем чорного кольору; тряпчані рукавиці з синіми цятками (1 пара).
Заслухавши думку учасників процесу, апеляційний суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, з включенням наведених речей до переліку майна, на яке слід накласти арешт.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст.ст. 173, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 02 листопада 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду квартири АДРЕСА_1 по місцю проживання потерпілої ОСОБА_7 , та в ході затримання та особистого обшуку ОСОБА_8 , а саме:
-спортивну сумку, виготовлену з тканини, переважно чорного, а також червоного кольорів;
-металевий футляр, виготовлений з металу сріблястого кольору, в якому знаходяться банківські картки: «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , банківська картка «ДельтаБанк» № НОМЕР_3 , під вказаним номером надпис «ANTONINA TANSKA», карта клубу «Книжный клуб» № НОМЕР_4 , на ім`я « ОСОБА_11 », картка члена клуба «Книжний клуб» № НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_12 (зі слів ОСОБА_8 належить йому);
-модем «Verizon» чорного кольору;
-зарядний пристрій, на якому наявна етикетка «Bravis»;
-навушники, на яких етикетка «Bravis»;
-парфумована вода «Avon Luck for her»в заводській упаковці;
-блокнот коричневого кольору з чорновими записами та ручкою;
-викрутка ударна з червоною рукояткою, на якій напис «intertool 8x150 мм»;
-мобільний телефон Nokia чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_6 , з сім-картою оператора «Київстар»;
-пляшка, виготовлена з прозорого скла коричневого кольору, ємністю 50 мл, закрита полімерною кришкою коричневого кольору, пляшка містить залишки прозорої безкольорової рідини. На етикетці напис друкованим способом «Спирт Мурашиний …»;
-пляшка, виготовлена із прозорого скла коричневого кольору, ємністю 50 мл, закрита полімерною кришкою зеленого кольору, пляшка містить прозору безкольорову рідину. На етикетці напис друкованим способом «Спирт Мурашиний …»;
-парфумована вода «Avon Elite gentleman»;
-блокнот-магніт «Avon» в заводській прозорій поліетиленовій упаковці, всього у кількості 4 шт.;
-футляр манікюрний коричневого кольору, в якому знаходиться манікюрний набір у кількості 6 одиниць;
-грошові кошти номіналом 1 гривня у кількості 8 шт., всього на суму 8 гривень;
-грошові кошти (монети) на загальну суму 20 гривень 80 копійок;
-пробник (шампунь) косметичної фірми «Mary Kay»;
-мобільний телефон «Мeizu m2 note» ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_7 ;
-жіночі прикраси із срібла, а саме сережки із срібла в кількості 49 пар, браслет із срібла в кількості 1 шт., ланцюг із срібла в кількості 4 шт., браслет із срібла в кількості 1 шт., кулон із срібла в кількості 1 шт.;
-годинник «Omega» з ремінцем чорного кольору;
-тряпчані рукавиці з синіми цятками (1 пара).
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3