УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 31 березня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2004 року ОСОБА_4 засуджено за частиною першою статті 15, частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) 2001 року, частиною другою статті 17, частиною третьою статті 142, частиною другою статті 17, частиною третьою статті 215-3, частиною другою статті 17, пунктами «а», «г», «ж», «з» «і» статті 93, статтею 190-1, частиною другою статті 17, пунктами «г», «з» статті 93, пунктів «а», «в», «ж», «з», «і» статті 93, частиною третьою статті 215-3, частиною третьою статті 142, частиною другою статті 145 КК 1960 року та частиною першою статті 263 КК 2001 року, статті 69 КК 1960 року та остаточно на підставі статті 70 КК визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 травня 2005 року скасовано вирок апеляційного суду в частині засудження ОСОБА_4 за статтею 69 КК 1960 року і справу в цій частині закрито. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з частини другої статті 17, частини третьої статті 142, частини другої статті 17, частини третьої статті 215-3, частини другої статті 17, пунктів «а», «з», «і» статті 93 КК 1960 року на частину першу статті 17, частину третю статті 142, частину першу статті 17, частину третю статті 215-3, частину першу статті 17, пункти «а», «з», «і» статті 93 КК 1960 року. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим на підставі статті 42 КК 1960 року за сукупністю злочинів, передбачених частиною другою статті 17, частиною третьою статті 142, частиною другою статті 17, частиною третьою статті 215-3, частиною другою статті 17, пунктів «а», «г», «ж», «з», «і» статті 93, статтею 190-1, пунктів «а», «в», «ж», «з», «і» статті 93, частиною третьою статті 215-3, частиною третьою статті 142, частиною другою статті 145, частиною першою статті 17, частиною третьою статті 142, частиною першою статті 17, частиною третьою статті 215-3, частиною першою статті 17, пунктами «а», «з», «і» статті 93 КК 1960 року, частиною першою статті 15 і частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 263 КК 2001 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власністю.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 лютого 2016 року повернув ОСОБА_4 його заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 травня 2005 року щодо нього за нововиявленими обставинами на підставі частини третьої статті 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), мотивуючи своє рішення тим, що в установлений строк особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху.

У заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд цієї ухвали на підставі пункту 2 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, а саме, частини другої статті 464 КПК, що, за доводами заяви, зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Стверджує, що, приймаючи рішення про повернення заяви, суд вийшов за межі перевірки відповідності заяви вимогам статті 462 КПК й дав оцінку обставинам, зазначеним у його заяві.

На обґрунтування своєї позиції посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року, якою було задоволено касаційну скаргу засудженого, скасовано ухвалу апеляційного суду і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Положення статті 444 КПК надають Верховному Суду України повноваження переглядати судові рішення виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Стаття 445 КПК встановлює вичерпний перелік підстав такого перегляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу, після їх перегляду в касаційному порядку.

Як убачається зі змісту наданого засудженим ОСОБА_4 оскаржуваного судового рішення, він звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 травня 2005 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою від 18 січня 2016 року його заяву у зв'язку з недотриманням вимог, передбачених статтею 462 КПК, залишено без руху та надано йому п'ятнадцятиденний строк для усунення зазначених у ній недоліків, а ухвалою від 26 лютого 2016 року її повернуто у зв'язку з тим, що він не усунув раніше зазначені недоліки заяви.

Отже, судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_4, не були відповідно до вимог кримінального процесуального закону предметом перегляду суду касаційної інстанції. Крім того, ухвала від 26 лютого 2016 року не містить висновку касаційного суду про правозастосування - тлумачення щодо правильності/неправильності застосування норм права в аспекті положень статті 445 КПК, а відтак перегляд таких рішень Верховним Судом України виключається.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду України вважає, що заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2016 року є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 446, 451 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10