н/п 1-кп/640/625/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, має на своєму утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 на підставі Указу президента України №303 від 17.03.2014 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 03.04.2014 до військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, яка дислокується у АДРЕСА_3 . 18.09.2014 наказом начальника штабу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 було звільнено із списків особового складу вказаної військової частини. 19.09.2014 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №137 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, що дислокується в АДРЕСА_4 .
15.11.2014 старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог ст.ст. 1, 2, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, ОСОБА_4 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 15 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив військову частину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 15 листопада 2014 року в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1,2, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та до 20 липня 2016 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Згідно умов вказаної угоди, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 407 КК України в повному обсязі, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, зобов*язався співпрацювати у викритті злочинів, вчинених іншою особою.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст.407 ч.3 КК України з врахуванням вимог ст.ст. 69,69-1 КК України у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 5 місяців. При цьому, в угоді вказано, що сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України с злочином середньої тяжкості, особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має па отриманні неповнолітню дитину, бажає продовжити військову службу в Національній Гвардії України, обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, з урахуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України, сторони узгодили про призначення ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, яке є більш м`яким, нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. З ст. 407 КК України, замість позбавлення волі на строк від 2 (двох) до 5 (п`яти) років покарання у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
ОСОБА_4 в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину, просив затвердити узгоджену з прокурором угоду про визнання винуватості. Потерпілих від кримінального правопорушення не має. Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, тяжкі наслідки відсутні.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання у м. Миколаїв, є в військовослужбовцем, позитивно характеризується як за місцем служби, так і за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого та просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 407 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Речових доказів у справі не має. Процесуальні витрати відсутні.
Стосовно міри запобіжного заходу, суд враховує, що згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проходження військової служби військова частина НОМЕР_1 зі строком до 18.09.2016 року. На підставі викладеного, суд вважає можливим залишити даний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.314,469, 373, 472, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 11 серпня 2016 року покарання за ч.3 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 5 (п*ять) місяців.
Строк відбуття призначеного покарання у вигляді арешту на гауптвахті рахувати з моменту фактичного поміщення ОСОБА_4 до гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 для відбуття покарання.
Виконання рішення суду про застосування до засудженого ОСОБА_4 арешту з утриманням на гауптвахті покласти на військового прокурора Харківського гарнізону.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту за місцем проходження військової служби військова частина НОМЕР_1 - залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :