Справа № 290/184/16-к

РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 року за №0000053, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.02.2016 року, близько 14:00 год., перебуваючи в приміщенні кафе-бару Рита, розташованого по вул. Небесної сотні, 6, в смт. Романів Житомирської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_5 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку та тіла нижньої щелепи в ділянці 42 та 43 зубів зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечним для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України визнав повністю та показав, що 7 лютого 2016 року в обід, знаходячись в кафе-барі "Рита", під час сварки з ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп"яніння, наніс потерпілому один удар кулаком в область голови.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 07.02.2016 року, знаходячись в кафе-барі Рита, у нього з Розвадовським сталася суперечка, в ході якої ОСОБА_6 наніс йому один удар в область щелепи, в результаті чого він перебував на стаціонарному лікування у зв"язку з переломом щелепи.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 25.02.2016 року ОСОБА_4 показав про обставини нанесенням ним потерпілому ОСОБА_5 одного удару кулаком в область голови в ділянці підборіддя з правої сторони.
Із висновку судово-медичної експертизи №.67 від 09.02.2016 року, у ОСОБА_5 є відкритий двобічний перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку та тіла нижньої щелепи в ділянці 42 та 43 зубів зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, так як визвали тривалий розлад здоров"я і не являються небезпечними для життя.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, є повне визнання своєї вини обвинуваченим та щире каяття у вчиненому злочині.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, постійного місця роботи не має, а тому суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, в межах санкцій ст.122 ч.1 КК України.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарань з випробуванням, відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого, згідно вимог якого просив стягнути з ОСОБА_4 559,80 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав заявлений цивільний позов повністю та просив його задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи, що завдав потерпілому матеріальних збитків, але вважаючи, що заявлена сума моральної шкоди є завищеною.

Суд, дослідивши письмові докази, зокрема позовну заяву та оригінали касових чеків на придбання лікарських та медичних засобів, приходить до висновку, що заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з урахуванням положень ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки в судовому засіданні встановлено та документально підтверджено, що на придбання медичних та лікарських засобів потерпілим було витрачено 446,10 грн., а тому з ОСОБА_4 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 446,10 грн. Суд не стягує із цивільного відповідача понесені позивачем витрати на добровільні внески та на придбання продуктів харчування.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що внаслідок протиправний діянь обвинуваченого потерпілий зазнав моральних та фізичних страждань, однак, заявлений розмір моральної шкоди, суд вважає завищеним та з врахуванням вимог розумності та справедливості, попередньої поведінки потерпілого, матеріального стану відповідача, який не працює, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 у розмірі 7000,00 грн. В решті позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися та не обиралися.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до положень статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою засудженого після набрання вироком законної сили покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 446,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 7000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 7446,10грн. (Сім тисяч чотириста сорок шість гривень 10 копійок).
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Головуючий суддя ОСОБА_1