Справа № 621/1192/14-к
Провадження № 1-в/621/176/16
УХВАЛА
Іменем України
02 грудня 2016 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення,

встановив:
29.11.2016 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення, в якій просив відстрочити виконання вимоги Чугуївської УДКСУ Харківської області від 21.11.2016 року щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 200000 грн. по справі № 123/123/13-к в рахунок відшкодування моральної шкоди, до закінчення особливого періоду в Україні.

До вказаної заяви надано Закони України «Про оборону», «Про Збройні сили України» та копію вимоги Чугуївської УДКСУ Харківської області від 21.11.2016 року.

З тексту заяви вбачається, що виконавчий документ про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 200000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди видано на підставі вироку Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2014 року (справа № 123/123/13-к).

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 8 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, судам слід брати до уваги роз`яснення, що містяться, зокрема, в постанові пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах». Жодна зі статей розділу VI ЦПК не містить певних вимог до форми та змісту заяв із питань, пов`язаних з виконанням судових рішень або рішень інших органів. Трапляються випадки, коли суди залишали відповідні заяви без руху, посилаючись на ст. 119, ч. 1 ст. 121 ЦПК, і в разі неусунення зазначених в ухвалі суду недоліків визнавали такі заяви згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК неподаними та повертали їх заявнику. Враховуючи, що без наведення доводів з посиланням на відповідні докази розглянути заяву, зокрема, про відстрочку виконання судового рішення, неможливо, суди повинні застосувати положення статей 119, 121 ЦПК у контексті відповідної норми глави VI ЦПК аналогічно до п. 13 постанови ВССУ № 6.

Так, відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

З огляду на вищевикладене, вважаю за необхідне застосувати положення ст. 119, 121 ЦПК України.

Заява командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення підлягає залишенню без руху з огляду на наступні обставини.

Так, до матеріалів справи не надано копії вироку Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2014 року, а також Ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03.03.2015 року.

В своїй заяві командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 посилається на Положення про військову частину НОМЕР_1 , однак, вказаного Положення до матеріалів справи не надано.

При цьому, до примірників заяви про відстрочку виконання судового рішення, які призначені для інших учасників справи, не надано жодного додатку, визначеного в Заяві Закони та копія вимоги.

Також, необхідно зазначити, що за правилами ст. 373 ЦПК України судом вирішується питання про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення.

В той же час, заявник просить відстрочити виконання вимоги Чугуївської УДКСУ Харківської області від 21.11.2016 року, яка, в розумінні ст. 129-1 Конституції України, ст. 208 ЦПК України, ст. 369 КПК України, не є судовим рішенням, що свідчить про некоректність вимог заявника.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже, наявні підстави для залишення заяви командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення без руху.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Заяву командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути скаржнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: