Справа № 136/1436/16-к
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту
28 жовтня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000169, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 статті 135, ч.2 статті 286 КК України
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника, адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
До Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 статті 135, ч.2 статті 286 КК України.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 02.09.2016 року вказане кримінальне провадження було призначене до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт підсудний Липовецькому районному суду Вінницької області, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України немає, а тому просив суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в яке просив викликати свідків.
Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в яке просили викликати для допиту експертів, що проводили експертні дослідження.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до статті 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається зі статті 110 ч.4 КПК України, обвинувальний акт повинний відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Відповідно до статті 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 вказані вимоги не були дотримані, оскільки акт не містить формулювання обвинувачення.

Обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 3 ч.1 п.13 КПК України).

Згідно статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі "Ващенко проти України" (заява № 26864/03), зазначено: "Обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (пункт 51)".

Згідно рішення, яке ухвалено у справі "Маттоціа проти Італії" від 25.07.2000 року, детальніше прописано: "Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у пункті "b" частини 3 статті 6 Конвенції.

У рішенні, прийнятому у справі "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 року, вказано: "Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення".

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту "а" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 статті 135, ч.2 статті 286 КК України, у відповідності з вимогами статті 291 ч.2 п.5 КПК України не сформульоване взагалі, оскільки обвинувальний акт містить лише відомості щодо його підозри у вчиненні зазначеного злочину, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію, у зв`язку з чим суд першої інстанції не має законних підстав для призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 до судового розгляду. Таку ж позицію було висловлено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі щодо надання роз`яснень окремих положень кримінального процесуального законодавства стосовно складових частин обвинувального акта (вих. № 223-402/0/43-16 від 14.03.2016 року).
Враховуючи зазначене вище, а також керуючись приписами ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, суд вирішив повернути обвинувальний акт прокурору.

Оскільки судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору, клопотання заявлені учасниками судового розгляду, про вирішення питань, пов`язаних із підготовкою до судового розгляду, судом не розглядаються.

Керуючись ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішеннями Європейського суду з прав людини "Абрамян проти Росії", "Камасінскі проти Австрії", "Пелісьє та Сассі проти Франції", "Даллос проти Угорщини", ст. 9, 109, 291, 314, 337 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000169, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 статті 135, ч.2 статті 286 КК України, повернути прокурору.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1