Справа № 185/5374/16-к
Провадження № 1-кс/185/787/16
У Х В А Л А
23 червня 2016 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду в м. Павлограді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Павлоградського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000244 від 30 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Заявник відповідно до поданої скарги просив зобов`язати слідчого передати йому на відповідальне зберігання автомобіль «LEXUS GS 430».

Із поданої скарги, наданих матеріалів провадження слідує, що 30 січня 2016 року працівниками поліції Павлоградського ВП було вилучено автомобіль «LEXUS GS 430» зеленого кольору 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

5 лютого 2016 року рішенням слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду було накладено арешт на вказаний автомобіль із застосуванням заборони розпоряджатися вказаним автомобілем.
Згідно висновку експерта № 70/09-19 від 09.02.2016 року, металева пластина з рельєфно-втиснутим зображенням, в місці нанесення номеру кузова автомобіля зі знаком НОМЕР_1 закріплена не заводом-виробником. Номер двигуна зміні не піддавався. Первинний номер автомобіля «JTHBN96S065005701».
Заявник вказав, що він не знав, що на вказаному автомобілі було замінено номер кузова ні під час придбання вказаного автомобіля, ні під час користування ним після його придбання, та в поданій скарзі просив повернути йому в користування автомобіль.
Згідно системи «НАІС», автомобіль з номером кузова « НОМЕР_2 » на обліку як оголошений у розшук не перебуває.

Згідно комп`ютерної бази даних АІС «Автомобіль» ДДАІ автомобіль марки з номером кузова « НОМЕР_2 » не зареєстрований.

ОСОБА_3 під час розгляду скарги пояснив, що він звернувся до слідчого із проханням повернути йому в користування автомобіль, однак отримав відмову, хоча заборона його використання слідчим суддею при накладенні арешту не застосовувалась.
Ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік дій, рішень та бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідого судді під час досудового розслідування. Це, зокрема, можливість оскарження нездіснення процесуальних дій, які слідчий повинен вчинити у визначений Кодексом строк, та рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання.

Діючий КПК України не передбачає строків передачі слідчим в користування володільцю майна, на яке накладено арешт із забороною його відчуження.

В той же час, заявник під час розгляду скарги, уточнив свої вимоги, вказавши що він просить зобов`язати слідчого розглянути його прохання про передачу автомобіля відповідно до вимог законодавства, про що надати йому відповідний процесуальний документ, в іншій частині скаргу просить не розглядати.
При дослідженні наданих матеріалів провадження встановлено, що дійсно до слідчого 16 червня 2016 року подано прохання, в якому ОСОБА_3 , посилаючись на ухвалу слідчого судді про накладення арешту з відсутністю вказівки на позбавлення можливості використовувати автомобіль, просив повернути його в користування.
В цей же день слідчий ОСОБА_4 письмово повідомив заявника про те, що ухвалою про накладення арешту не передбачена передача його на зберігання ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 3 п. 18 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. З врахуванням викладеного слідчий суддя вважає за можливе взяти до уваги змінені вимоги ОСОБА_3 .
З врахуванням уточнень заявника, зроблених в судовому засіданні, вважаю, що уточнена в судовому засіданні скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Як встановлено з матеріалів провадження, слідчим не виконано вимоги вказаної норми, бо після отримання заяви (клопотання) ОСОБА_3 , слідчий, відмовляючи в заявленому проханні, не виніс передбаченого КПК України процесуального документу вмотивованої постанови, яка може бути оскаржена, а тільки обмежився письмовим повідомленням, яке відповідно до вимог ст. 220 КПК України виноситься в разі задоволення прохання.
Тим самим слідчий позбавив можливості володільця автомобіля оскаржити вмотивовану постанову до слідчого судді з проханням зобов`язати вчинити ті чи інші дії.
Керуючись ст. ст. 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
1. Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Павлоградського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000244 від 30 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити частково.

2. Зобов`язати слідчого Павлоградського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000244 від 30 січня 2016 року, розглянути заяву ( клопотання ) ОСОБА_3 від 16 червня 2016 року відповідно до вимог ст. 220 КПК України, та або задовольнити прохання ОСОБА_3 про передачу йому на зберігання автомобіля, або винести вмотивовану постанову про відмову в його клопотанні (заяві), копію якої вручити заявнику.

3. В іншій частині скарги відмовити, як в передчасно заявленій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1