ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самсонове Сакського району, Кримської області УРСР, громадянина України, одруженого, не судимого, на утриманні малолітня донька, не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника сховища відділення зберігання (запасу центру) військової частини НОМЕР_1 , старшого прапорщика, участі у проведенні антитерористичної операції не приймав, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.1 ст. 421 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , будучи призначеним в склад добового наряду частини А3013 ( АДРЕСА_1 ), порушивши вимоги ст.ст. 11,16, 267, 291, 303, 304 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи зі злочинною недбалістю, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 19.12.2015 року у період часу з 08 год. 44 хв. по 11 год. 12 хв. допустив на територію військової частини сторонніх осіб, що прибули на транспортному засобі «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишив їх без контролю, черговому частини про їх прибуття не доповів, після чого без відповідного дозволу чергового частини, без перевірки вантажу та документів на його перевезення, дозволив вказаному транспортному засобу, в кузові якого без відповідних дозвільних документів знаходились 28 шт. виробів БДЗ-УСК завантажених із сховища №10 військової частини НОМЕР_1 , загальною вартістю 40 320,00 грн. покинути територію. Крім того, 28.01.2016 року будучи призначеним черговим контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у період з 14 год. по 15 год., діючи із злочинною недбалістю, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків допустив на територію військової частини сторонніх осіб, що прибули на транспортному засобі «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишив їх без контролю, черговому частини про їх прибуття не доповів, надалі, без відповідного дозволу чергового частини, без перевірки вантажу та документів на його перевезення, дозволив вказаному транспортному засобу, в кузові якого без відповідних дозвільних документів знаходились 30 виробів БДЗ-УСК (29 з яких без ідентифікаційних ознак, на одному виробі наявний № НОМЕР_3 ) загальною вартістю 49 645,50 грн., безперешкодно вибути з військової частини НОМЕР_1 , що в своїй сукупності спричинило тяжкі наслідки, у виді вчинення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , які діяли у змові з посадовими особами ДП «Красилівський агрегатний завод», викрадення військового майна тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст. 410 КК України, тобто не виконав свої обов`язки як чергового контрольно-пропускного пункту частини в складі добового наряду частини, не запобігши вивезенню 58 шт. виробів БДЗ-УСК на загальну суму 89 965,50 грн..
Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 421 КК України, а саме порушення особою, яка входить у добовий наряд частини (крім варти і вахти), статутних правил внутрішньої служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, запобігання яким входило в обов`язки даної особи.
26 вересня 2016 року між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення:
- ОСОБА_5 беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 421 КК України в обсязі згідно повідомленої йому підозри від 26 вересня 2016 року, а саме те, що він:
-вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 421 КК України;
-сторони погодили призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 421 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 (десятии) відсотків в доход держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яка, ніж передбачена в межах санкції ч. 1 ст. 421 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 є особою не судимою, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, на утриманні має неповнолітню доньку 2001 року народження, яка є інвалідом з дитинства, що пом`якшує йому покарання.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який за місцем роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний та старанний військовослужбовець, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості затвердити, призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді службового обмеження строком на один рік з відрахуванням із суми його грошового забезпечення десяти відсотків в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 26 вересня 2016 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК України, - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 421 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в доход держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: