АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/6/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/266/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Монастириського районного суду від 07 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого:

-16 травня 2014 року вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України, із врахуванням ст.69 КК України, засуджено до 240 год. громадських робіт;

-23 грудня 2014 року вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. Згідно ст.ст.71, 72 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2014, яким засуджений за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 240 годин громадських робіт та визначено остаточне покарання у виді 2 місяців 15 днів арешту;

-12 червня 2015 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185, п.2, 3, 4 ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-23 грудня 2015 року вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 8 місяців, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 12.06.2015 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців.

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та покарання призначеного вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 23.12.2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 3 місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому вирішено рахувати з 15 жовтня 2015 року, зарахувавши йому в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2015 року по 07 квітня 2016 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішено.

Як зазначено у вироку, протягом 2015 року між ОСОБА_7 та його співжителькою ОСОБА_9 виникли неприязні стосунки, які часто переростали в сварки та бійки.

13 жовтня 2015 року приблизно о 20 год. між обвинуваченим ОСОБА_7 , що знаходився за місцем свого проживання, тобто в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та його співжителькою - потерпілою ОСОБА_9 , після її повернення в стані сильного алкогольного сп`яніння та відсутності впродовж цілої доби вдома, виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків та ревнощів. Перебуваючи в кухні будинку, після небажання потерпілої ОСОБА_9 обговорювати із обвинуваченим ОСОБА_10 своє особисте життя та повідомити, де та перебувала впродовж доби, конфлікт переріс у сварку, а пізніше у бійку, ініціатором якої була потерпіла, оскільки почала шарпанину із обвинуваченим ОСОБА_7 та намагалася його подряпати. Обвинувачений, не стерпівши такої поведінки потерпілої, відштовхнув останню.

Після чого потерпіла ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нанесла обвинуваченому ОСОБА_7 дерев`яною шваброю удар по чолі, чим спричинила останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини чола.

Обвинувачений ОСОБА_7 , вихопивши швабру від потерпілої та не бажаючи продовжувати конфлікт, перейшов в спальню будинку. Однак потерпіла ОСОБА_9 , поводячи себе агресивно та прагнучи продовжити бійку, прослідувала за обвинуваченим до спальні намагаючись завдати йому руками ударів по тілу. Такі дії потерпілої ОСОБА_9 обурили обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство - нанесення потерпілій ОСОБА_9 чисельних ударів із прикладанням сили та свідоме припускання наслідків, що можуть настати від цих дій - смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, з мотивів особистих неприязних стосунків та ревнощів, 13 жовтня 2015 року приблизно о 20 год. точний час досудовим слідством не встановлений, з бажанням виявити грубу силу до потерпілої, тим самим показуючи свою зверхність, даючи звіт своїм діям та керуючи ними, з метою приведення потерпілої у безпорадний стан, у приміщенні кімнати будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_9 ряд ударів кулаком по обличчі, грудях та у різні ділянки голови, після чого, схопивши ОСОБА_9 за шию, кинув її обличчям до підлоги. Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 після спричинення їй тілесних ушкоджень перебуває у безпорадному стані, оскільки знаходиться в стані лежачи на землі й не може підвестись на ноги та чинити опір, діючи з непрямим умислом на вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_9 , наніс множинні удари взутими ногами у життєво важливі органи, а саме, по голові та тулубі, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, що від такої кількості ударів, нанесених у життєво важливі органи, може настати смерть потерпілої, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи настання смерті ОСОБА_9 .

Внаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів у життєво важливий орган -голову та тулуб, останній спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а саме: травму голови в вигляді крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, просторих крововиливів в м`які тканици голови із розміченням, просторих синців обличчя, із чисельними ділянками осаднень, тріщин, внутрішньо шкірних крововиливів, рани на їх тлі, крововиливів в сполучені оболонки повік та білкову оболонку лівого ока, крововиливів та ушкоджень слизових губ; травму шиї у вигляді: синців, крововиливів в глибокі м`язи гортані: травму грудей у вигляді: переломів 5, 6 - го правих ребер із крововиливом в м`які тканини, синців та саден; травму живота у вигляді: крововиливів в стінку шлунка, брижу поперечної ободової кишки, брижу тонкого кишківника, поза очеревинну клітковину та пристінковий листок очеревини, саден, а також синець та садна правої кисті, синець лівої кисті, крововиливи та осадження слизової відхідника, від яких потерпіла через декілька годин померла на місці події, тобто обвинувачений ОСОБА_7 вбив її.

Причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозгова травма з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку.

Таким чином ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, умисно протиправно заподіяв смерть потерпілій ОСОБА_9 .

Між смертю ОСОБА_9 та спричиненням їй ОСОБА_7 вищевказаних тілесних ушкоджень існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи кваліфікацію його дій та доведеність вини, просить пом`якшити призначене покарання і врахувати, що свою вину визнав повністю і вчинив злочин внаслідок систематичної непристойної поведінки потерпілої. Також зазначає, що оскільки в потерпілої залишились доньки, у яких є малолітні діти, вважає за свій обов`язок їм допомагати.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, обвинуваченого та його захисника, які просили задоволити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуваний вирок без змін, перевіривши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено і кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині перевірці апеляційним судом не підлягає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів приходить до переконання, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог закону і призначаючи обвинуваченому покарання, врахував і те, що ОСОБА_7 ніде не працює, має непогашені судимості за умисні злочини, що свідчить про рецидив злочинів і відсутність намірів стати на шлях виправлення, і також те, що він позитивно характеризувався по місцю проживання, щиро розкаявся, визнав вину і сприяв розкриттю вчиненого ним злочину.

Крім того, при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції було враховано і думку потерпілого та конкретні обставини, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, а саме що ініціатором конфлікту була ОСОБА_9 і вчинення злочину було викликано її поведінкою.

Таким чином, врахувавши всі обставини провадження і дані про особу ОСОБА_7 , пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, думку потерпілого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі, однак у розмірі наближеному до мінімального, згідно санкції статті обвинувачення, а призначаючи покарання за сукупністю злочинів, обрав найбільш сприятливий для обвинуваченого спосіб часткового складання покарань, приєднавши з призначеного вироком Підгаєцького районного суду від 23 грудня 2015 року покарання лише 3 місяці позбавлення волі.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_7 міри покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції належним чином мотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

За наведених обставин колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для пом`якшення призначеного покарання, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України, а тому не вбачає підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Також, з матеріалів провадження слідує, що після винесення вироку і до закінчення апеляційного розгляду обвинувачений перебував під вартою, а тому цей період також має бути зарахований у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Монастириського районного суду від 07 квітня 2016 року відносно нього без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 період його перебування під вартою з 08.04.16 року по 13.07.16 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2