У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
10 жовтня 2016 року м. Рівне
Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2016 року по кримінальному провадженню, внесеному 19.03.2016 р. до ЄРДР за №0000045 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, громадянки України, із вищою освітою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину за ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладення на неї обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_3 підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 9464,30 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду. Вирішено питання речових доказів.

Не погодившись із вказаним вироком суду ОСОБА_2 до Апеляційного суду Рівненської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Рівненського міського суду від 19.07.2016 року відносно ОСОБА_3 та призначити новий розгляд у суді 1-ї інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що власником транспортного засобу, який постраждав внаслідок ДТП, за скоєння якого засуджено ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , якому завдано значних збитків, які підлягають до відшкодування. Про існування кримінального провадження та вироку суду ОСОБА_2 дізнався лише 25 липня 2016 року.
Перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід повернути виходячи з наступного.
У відповідності до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається якщо вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Статтею 393 КПК України передбачений перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження рішення суду, зокрема пунктом 7 ч.1 цієї статті передбачено, що апеляційну скаргу можуть подати потерпілий або його законний представник чи представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, пунктом 10 цієї норми закону зазначено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_2 у її мотивувальній частині посилається на п.10 ч.1 ст.393 КПК, згідно з якого апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначає про те, що являється власником транспортного засобу, який постраждав внаслідок ДТП, за скоєння якого засуджено ОСОБА_3 , тобто вважає себе потерпілим.
За вимогами ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Вивченням матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_3 встановлено, що 29 червня 2016 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

В матеріалах провадження наявна постанова слідчого СУ ГУНП в Рівненській області від 28.03.2016 року, якою відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_2 (а.к.п.153)

Таким чином, системним аналізом зазначених норм процесуального закону встановлено, що ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні не є учасником кримінального провадження, у якому ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а тому, у відповідності з ст. 393 КПК України, ОСОБА_2 не має права на апеляційне оскарження вироку суду, оскільки, у відповідності до ст. 55 КПК України ОСОБА_2 не може бути потерпілим.

А за матеріалами кримінального провадження, у відповідності до ч.2 ст. 61 КПК України, не є цивільним позивачем, так як не подавав цивільного позову, і не був визнаний цивільним позивачем ні органами досудового розслідування, ні судом.

З огляду на викладене, відповідно до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України, апеляційну скаргу необхідно повернути ОСОБА_2 як таку, що подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
На підставі наведеного, керуючись ст. 399 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному 19.03.2016 р. до ЄРДР за №0000045 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області : ОСОБА_1