Справа № 461/3642/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.08.2016 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження /внесене у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0002243 від 23.05.2016 року/ відносно -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українця, громадянину України, не працюючого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України ,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Львова, українця, громадянину України, не працюючого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 23.05.2016 року, приблизно о 02.40 год., перебуваючи на подвір`ї будинків №№ 99, АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в групі осіб заподіяли потерпілому ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і здоров`я і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я. Зокрема, після розпиття спиртних напитків, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим, ОСОБА_6 ударом ногою у спину повалив останнього на землю, після чого разом, із ОСОБА_7 почав наносити потерпілому удари ногами та руками по голові, тулубу та кінцівках, спричинивши ОСОБА_4 , згідно з висновком судово - медичної експертизи №969 від 23.05.2016 року закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із задовільним стоянням уламків, що відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, а також множині забої м`яких тканин обличчя, садна, забійна садна правої кисті, плечового суглоба, крововиливи в оболонки правого ока, на верхній губі, на волосяній часині голови, на шиї, синці на голові, садна на голові, на слизовій оболонці верхньої губи, на нижній губі, на тулубі, на лівій руці та на ногах, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.Таким чином, вчинили злочин, передбачений ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України.
Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності .
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; cукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до ст.373 КПК України, вирок - найважливіше процесуальне рішення суду першої і апеляційної інстанції, результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування в суду, акт правосуддя.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним частково та пояснив, що 23.05.2016р. в барі на вул.Я.Мудрого в м.Львові вони всі разом , в т.ч. і потерпілий із своєю дівчиною, розпивали велику кількість спиртного; вже будучи в нього в квартирі продовжили пиячити; між ним та ОСОБА_4 виникла сварка з приводу друзів по футбольній команді, і він запропонував потерпілому піти із своєї квартири; останній сказав вийти на улицю і поговорити. В під`їзді будинку, він вдарив ОСОБА_4 , а коли той впав, між ними почалась шарпанина, під час якої потерпілому нанесені тілесні ушкодження; у побитті приймав участь і ОСОБА_10 ,який також вийшов на вулицю. Не мав наміру умисно наносити ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, допускає,що той при ударі впав і зламав руку. Шкодує,що так сталось. Згідний відшкодувати повністю витрати на лікування та за порвану куртку; в іншому вимоги позову заперечує, так як не бачив у потерпілого золотого ланцюжка з хрестиком.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково та надав пояснення аналогічні ОСОБА_6 . Не заперечує, що бив потерпілого, однак, не мав наміру наносити середньої тяжкості тілесні ушкодження,вважає,що таке виникло із-за падіння ОСОБА_4 , допускає,що після якогось із нанесених йому ударів. Щодо відшкодування завданої шкоди, то відразу пропонував потерпілоому допомогу, однак той запропонував значну велику суму, а потім відмовився; згідний відшкодувати витрати на лікування.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 23.05.2016р. в барі на АДРЕСА_4 разом із ОСОБА_6 і ОСОБА_7 розпивали спиртне; він був із своєю дівчиною ОСОБА_11 , яка спиртне не вживала. Потім всі пішли на квартиру до ОСОБА_12 , де між ними виник словесний конфлікт із-за спільного знайомого; ОСОБА_13 вигнав його з квартири , а коли вийшли на сходову клітку, то останній ударом ноги у спину повалив його на землю; тоді обидва обвинувачених почали наносити удари по тілу ногами та руками, внаслідок чого він отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Пред`явив позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків,зокрема, просить стягнути солідарно з обвинувачених 80 000 грн. моральної школи та 23 216 грн. майнової - витрат на лікування в сумі 1216,00 грн., вартість пошкодженого одягу: куркти-1000грн., кросівок - 800 грн.. джинсових штанів- 700,00 грн., втрату золотого ланцюжка з хрестиком-19500 грн.
Суд надає віри показанням потерпілого ОСОБА_4 , який на своїх показаннях, даних суду під присягою, настоює; ствердив, що дає їх добровільно і доброчесно; при цьому, усвідомлює наслідки і кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань і наслідки відповідальності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі його свідчень. До обвинувачених упереджено не відноситься; немає підстав говорити неправду; не настоює на суворості покарання; однак,вважає, що за вчинене слід відповідати по закону.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.

Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, т.я. подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.

Винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України також стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 ствердила, що 23.05.2016р. обвинувачені безпричинно побили ОСОБА_4 в подвір`ї будинку по АДРЕСА_3 ,заподіявши йому середньої важкості тілесні ушкодження та пошкодили одяг.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що почувши шум в подвір`ї, виглянув на вулицю, де його сусід ОСОБА_13 та ще двоє хлопців бились між собою; в конфлікт вирішив не втручатись.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , ОСОБА_17 працівники поліції, ствердили, що виїжджали на виклик по АДРЕСА_3 ; при приїзді були очевидцями бійки, де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносили удари ОСОБА_4 .

Суд надає віри показанням вказаних свідків, оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України також стверджується заявою потерпілого ОСОБА_4 від 23.05.2016 року; витягом із кримінального провадження № 0002243; висновком медичного огляду ОСОБА_6 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.05.2016 року; висновком медичного огляду ОСОБА_7 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.05.2016 року; довідкою міського травматологічного пункту №2 від 23.05.2016 року; постановою про призначення експертизи від 23.05.2016 року.

Згідно висновку експерта №969 від 23.05.2016 року, згідно якого у ОСОБА_4 встановлено діагноз - «закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із задовільним стоянням уламків. Множинні забої м`яких тканин обличчя, садна. Забійна садна правої кисті, плечового суглоба», Діагноз перелому підтверджений рентгенологічно. На момент проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено: крововиливи в оболонки правого ока, на верхній губі, на волосяній часині голови, на шиї, синці на голові, садна на голові, на слизовій оболонці верхньої губи, на нижній губі, на тулубі, на лівій руці та на ногах. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею або при ударі тупого предмета, могли виникнути 23.05.2016 року. Синці, крововиливи та садна за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Травма руки у вигляді перелому променевої кістки відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустими в порядку ст.89 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України, оскільки він заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинений групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України, оскільки він заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинений групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується посередньо, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України - у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується посередньо, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України - у виді обмеження волі.

При призначенні покарання суд враховує роль та участь кожного із обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Разом з тим, враховуючи обставини справи, те що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є особами молодого віку, раніше не судимі, розкаюються у вчиненому, зобов`язуються відшкодувати потерпілому завдану шкоду, суд вважає, що їх виправлення можливе без відбування покарання, відтак, слід застосувати при призначенні покарання ст.75 КК України, звільнивши їх від відбування покарання із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , то такий слід задовольнити частково. Зокрема, відшкодуванню з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає завдана матеріальна шкода в розмірі 2 216,00 грн. - витрат на лікування в сумі 1216,00 грн. та 1000,00 грн. вартість пошкодженої куртки, що не оспорюється обвинуваченими. Доказів для відшкодування вартості кросівок та штанів, а також доказів пропажі під час вчинення злочину - золотого ланцюжка з хрестиком вартістю 19500,00 грн. суду не надано. Щодо моральної шкоди, то позов в цій частині слід задовольнити частково, стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 по 10 000 грн. з кожного із обвинувачених. При цьому суд виходить із тяжкості нанесених тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому; завданому фізичному болю та моральних стражданнях; тривалості лікування.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання - 3 /три/ роки обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначенням 2 /двох / років іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.28 - ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання 2 /два / роки обмеження волі

Відповідно до ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначенням 2 /двох / років іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2 216,50 грн. матеріальної шкоди; стягнути з кожного із засуджених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 10 000,00 грн. моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .