Справа №486/349/16-к 06.04.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000215 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2016 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Леніногорськ, Східно-Казахтанської області Республіки Казахстан, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 год. 40 хв. 22 травня 2016 року.

Учасники судового засідання:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. У разі неможливості застосування такого запобіжного заходу визначити заставу в розмірі 80 мінімальних заробітних плат (110240 гривень) та після її внесення, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 : не відлучатися з м. Кіровограда без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що ухвала суду є незаконною та винесеною з грубим порушенням вимог процесуального законодавства. Вважає, що докази, які були надані стороною обвинувачення не свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України, оскільки така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб не є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 289 КК України, а щодо кваліфікуючої ознаки як велика матеріальна шкода, то відсутні докази наявності такого розміру шкоди. Вказує на те, що в порушення вимог ч. 4 ст.182 КПК України встановлений розмір застави 1800000 грн. є завідомо непомірним для підозрюваного та призводить до неможливості внесення ним застави. До того ж рішення слідчого судді в частині встановлення вищезазначеного розміру застави невмотивоване. Крім того, зазначає, що слідчий суддя при визначенні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного ОСОБА_6 , обрав таку, яка об`єктивно не може бути виконана, оскільки підозрюваний не має місця проживання у м. Южноукраїнську, а згідно копії паспорту зареєстрований та проживає у м. Кіровограді. Також зазначає, що в ухвалі невірно зазначені банківські реквізити для внесення застави.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що: 22.03.2016р. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 прибули до м. Южноукраїнська на автомобілі ВАЗ 2110 д/н НОМЕР_1 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом. Цього ж дня близько 22:00-23:00 год., знаходячись біля буд. №4 по вул. Енергобудівників, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 помітили автомобіль «Range Rover Evoque» д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , зламавши електроні засоби захисту автомобіля, заволоділи вказаним транспортним засобом, на якому направились до м. Кровоград. У подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 автомобілем розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальну шкоду на суму 1700000 грн.

23.03.2016р. о 03:40 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 24.03.2016р. ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 276 - 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

25.03.2016р. до суду надійшло клопотання ст. слідчого Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_12 ,. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , яке ухвалою слідчого судді було задоволено.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Визначено заставу в сумі 1800000 грн., яка може бути внесена на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , Одержувач: ТУ ДСА України в Миколаївській області із зазначенням реквізитів банку одержувача, з покладенням на ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.194 КПК України обов`язків у разі внесення застави:

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до порядку застосування запобіжного заходу, передбаченому ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, а також про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, на які слідчий послався у клопотанні, та вірно дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілій.

Слідчий суддя вірно дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами.

Як вбачається з апеляційної скарги, захисник не оспорює обставин, за яких його підзахисному повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом. Доводи апелянти щодо необґрунтованості підозри фактично стосуються оспорювання кваліфікуючих ознак дій підзахисного. Проте, питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного та допустимість та достовірність доказів вирішуються під час судового розгляду справи по суті.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри є безпідставними.

При цьому слідчий суддя вірно дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:знаходячись на волі, можливість для ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Як вбачається, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, ніде не працює. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що стосовно ОСОБА_6 за іншим кримінальним провадженням, де він також підозрюється за ч.3 ст. 289 КК України, 05.09.2015р. було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, 07.09.2015р. його було звільнено у зв`язку із внесенням ним застави в розмірі 121800 грн.. Проте, він знову підозрюється у вчиненні аналогічного злочину.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що такі обставини вказують на неможливість запобігання вказаним ризикам іншими більш м`якими запобіжними заходами, ніж тримання підозрюваного під вартою, що лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. А тому вимоги апелянта про скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задоволенню не підлягають.

Що стосується застави, то, виходячи з виняткових обставин, встановлених судом, та підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначений слідчим суддею вірно у відповідності до вимог ч.5 ст. 182 КПК України. Виключними обставинами і даному випадку слід вважати те, що ОСОБА_6 раніше вже застосовувався запобіжний захід у виді застави, але він продовжив злочинну діяльність. Щодо інших питань, які пов`язані з внесенням застави, то. у відповідності до вимог ст. 309 КПК України ці питання не є предметом апеляційного оскарження та можуть бути уточнені та роз`яснені судом 1-ої інстанції.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2016 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча
Судді