Справа № 373/262/16-к
В И Р О К
Іменем України
11 квітня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 14.12.2015 року) про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України з погашеною судимістю,
за ч.4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у військовому звані «солдат», на посаді начальника складу складів взводу матеріального забезпечення роти забезпечення вказаної військової частини, починаючи з 01 листопада 2015 по 25 листопада 2015, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, діючи умисно, самовільно залишив місце служби, а саме військову частину польова пошта НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду. Свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та показав, що він, будучи призваним Кіцманським РВК, Чернівецької області, на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 . 01.11.2015 року залишив військову частину, але повідомив про це командира частини, прізвище якого не пам`ятає. Не дочекавшись дозволу, поїхав за місцем проживання провідати матір, в зв`язку з її хворобою. По місцю проживання, через розпиття спиртних напоїв, отруївся та перебував на лікуванні з 12.11.2015 року до 25.11.2015 року. Він розуміє, що в умовах особливого період свої службові обов`язки не виконав і провів час на власний розсуд, про що жалкує і щиро розкаюється у вчиненому.
Справа розглядалась в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Під час судового розгляду за згодою учасників судового провадження, за ухвалою суду, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 та сторона обвинувачення не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, правильно розуміючи зміст ч.3 ст. 349 КПК України.
Докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, є допустимими, достатніми, об`єктивними та такими, що не суперечать один одному.
Таким чином, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, відсутності будь-яких суперечностей по кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце і це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 за вчинений злочин за ч.4 ст. 407 КК України підлягає покаранню.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, що він щиро розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, його характеристику.
Пом`якшуючими обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає можливим призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосовуючи ст. 75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.4 ст. 407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

В силу ст. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1