Справа № 524/5669/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001039 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одружений, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- за ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
06.03.2016 року приблизно 21 год. Лук* ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину, розташованого в районі зупинки маршрутного таксі неподалік будинку 83 по провулку Героїв Бресту в м. Кременчуці, зустрів знайомого ОСОБА_5 , який перебував зі своєю дружиною ОСОБА_9 та знайомими ОСОБА_10 та його дружиною. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зав`язалася розмова з приводу нетактовної поведінки ОСОБА_6 відносно дружини потерпілого ОСОБА_9 .

Вийшовши з приміщення вище вказаного магазину між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 продовжилася розмова, яка переросла в конфлікт. Маючи на меті продовження конфлікту, ОСОБА_12 зателефонував невстановленій слідством особі, і через декілька хвилин до ОСОБА_10 , який стояв неподалік місця конфлікту, підійшов невстановлений слідством чоловік, який почав наносити удари руками по голові ОСОБА_10 . Потерпілий ОСОБА_5 кинувся на допомогу ОСОБА_10 , коли до нього потерпілого, підбіг ОСОБА_12 , обхопив його двома руками за тулуб, намагаючись звалити. Невстановлена органом досудового та судового слідства особа, нанесла потерпілому ОСОБА_5 два удари по голові.

Маючи на меті нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, діючи з мотивів помсти, ОСОБА_12 , намагаючись звалити потерпілого на землю, умисно наніс тому удар ступнею правої ноги, взутої у взуття, у внутрішню частину лівої гомілки, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої щиколотки і заднього краю великогомілкової кістки лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №544 від 18.06.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли довготривалий розлад здоров`я потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, підтвердивши факт виниклого з ОСОБА_5 06.03.2016 року о 21 год. конфлікту, який переріс в бійку за допомогою його малознайомого товариша, внаслідок чого він ОСОБА_12 , наніс удар ногою по лівій нозі потерпілого ОСОБА_5 , намагаючись його повалити на землю.

Крім повного визнання вина обвинуваченого ОСОБА_6 в повному обсязі доведена дослідженими в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який також підтвердив факт виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_11 06.03.2016 року неподалік магазину по вул. Героїв Бресту в м. Кременчуці, та факт нанесення ОСОБА_11 удару ногою йому ОСОБА_5 , по лівій нозі, від чого він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому зовнішньої щиколотки і заднього краю великогомілкової кістки лівої гомілки.

Оскільки учасниками судового засідання не оспорювалися фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та зібрані докази, надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , суд, визнавши недоцільним дослідження всих доказів, які є належні, допустимі, достатні для визнання винним обвинуваченого, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитами обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , що потягли тривалий розлад здоров*я, доведеною в судовому засіданні .

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є не судимим, посередньо характеризується за місцем проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченому обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає вчинення злочину вперше, повне визнання ним вини, щире каяття, сімейне становище перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

За довідками КНД, ПНД обвинувачений ОСОБА_12 на обліках не перебуває, є працездатним.

На підставі вище викладеного суд доходить до висновку про достатність виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді обмеження волі на строк в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, та звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України з покладанням передбачених ст.76 КК України обов*язків.

Суд вважає заявлений потерпілим ОСОБА_5 та підтриманий ним та його представником в судовому засіданні, цивільний позов про відшкодування на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 12018,01 грн. та моральної шкоди в сумі 30000 грн., обґрунтованим. Наданими до цивільного позову квитанціями та чеками на придбання призначених лікарями ліків та проведення операції, заявлена потерпілим сума майнової шкоди 12018,01 грн. доведена, і підлягає стягненню з обвинуваченого, як винної особи, в повному обсязі. Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 30000 грн., то суд вважає, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_14 був порушений нормальний життєвий уклад потерпілого, який був позбавлений можливості на протязі тривалого часу з 06.03.2016 року по 17.07.2016 року не працювати, і належним чином утримувати, як єдиним кормильцем, свою родину: хвору непрацюючу дружину та малолітню доньку. Але враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, сімейне та матеріальне становище обвинуваченого, розумність стягнень, суд вважає за можливе зменшити суму заподіяної потерпілому моральної шкоди до 15000 грн.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов*язки відповідно до ст.76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання та роботи, не виїздити за межі України на постійне місце проживання без відому органу кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 12018 (дванадцять тисяч вісімнадцять) грн., 01 коп. матеріальної шкоди, та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.1,ч.2 ст.394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя: