УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/8148/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.181,183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2016 року,
якою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого,
відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_7 залишати місце проживання з 20-00 год. до 07-00 год. до 05.08.2016 р. з покладенням обов`язів: прибувати до слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області за викликом; не відлучатися за межі міста Житомир без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. Роз`яснено підозрюваному, що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали слідчого судді, слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що близько 03-00 год. 03.06.2016 року ОСОБА_10 разом із своїм знайомим ОСОБА_7 знаходилися біля будинку АДРЕСА_2 , де спілкувались на різні теми. В ході спілкування ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_11 проникнути до підсобного приміщення, яке розташоване поруч із вхідними дверима до під`їзду № 3 будинку за вказаною адресою, звідки таємно повторно викрасти будь-яке цінне майно. На пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_10 погодився, тим самим вступивши з останнім у попередню злочинну змову. В подальшому, діючи в межах попередньої злочинної домовленості, ОСОБА_7 почав відкривати вхід до підсобного приміщення, а ОСОБА_10 спостерігати за тим, щоб їх дії не були ніким помічені. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 за допомогою викрутки, яку приніс із собою, зірвав навісний замок та відчинив раніше зачинені вхідні двері. Перебуваючи у підсобному приміщенні, помітивши припаркований там моторолер марки «Сузукі» номер рами НОМЕР_1 , належний ОСОБА_12 , у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння даним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в руках вивели моторолер марки «Сузукі» номер рами НОМЕР_1 з підсобного приміщення та в подальшому з місця скоєння злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 8500 грн. Таким чином, своїми умисними діями вони незаконно заволоділи транспортним засобом, що вчинено повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднане із проникненням до приміщення, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 289 КК України.
06.06.2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Органом досудового розслідування 07.06.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Слідчий обґрунтував клопотання існуванням таких ризиків: можливістю підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність ризиків обґрунтована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, не має постійних законних джерел доходів, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, визнавши існування ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, врахувавши тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, покарання у разі засудження за його вчинення, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, зазначив, що слідчим і прокурором не було доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Посилається на те, що слідчий суддя при винесенні рішення не врахував наявність наведених ризиків, а саме можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний влив на потерпілого та можливість вчинення нових кримінальних правопорушень вичерпно доводять в своїй сукупності та взаємозв`язку обставини вчинення кримінального провадження, зокрема використання для проникнення до підсобного приміщення викрутки, що заздалегідь була підготовлена для цієї мети, тяжкості вчиненого правопорушення, а також той факт, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, а отже має стійкий потяг до вчинення злочинних діянь та протиправну спрямованість поведінки.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 194 ч. 1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 ч. 1 КПК України.
Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2016 р., протоколом огляду місця події від 03.06.2016 р., протоколом огляду місця події від 04.06.2016 р., протоколом допиту ОСОБА_7 , протоколом допиту ОСОБА_14 , витягом з інформаційно-аналітичної бази даних «АРМОР».
Як у клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні була доведена наявність ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також, слідчим суддею було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, те, що ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих правопорушень.
Прокурором та слідчим в судовому засіданні з передбачених законом підстав не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, що колегія суддів вважає обґрунтованим.
Вибір виду обмеження щодо домашнього арешту визначається з врахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; віку та стану здоров`я, репутації, майнового стану, наявності судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші обставини, які визначені в ст.178 КПК України.
Згідно ст. 181 ч. 2 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає постанову слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 законною, обґрунтованою і вмотивованою.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 184, 193, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області,-
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2016 рок про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , якому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4