Справа № 129/2876/15-к
Провадження №11-кп/772/346/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Гайсинського районного суду від 4 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , з середньою освітою,

не одруженого, не працюючого,

в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу та лікуванням від наркоманії,

В С Т А Н О В И В:
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у тому, що він на початку серпня 2015 року в м. Гайсин на території відстійників біля цукрового заводу знайшов дикоростучі рослини коноплі, з яких зірвав верхівки, увсідомлюючи, що знайдена речовина є наркотичним засобом, з метою особистого вживання незаконно придбав, переніс до місця проживання - по АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав їх без мети збуту до вилучення працівниками міліції.

07.09.2015 року приблизно о 21 год. 55 хв. в кв. АДРЕСА_3 працівникми міліції було виявлено і вилучено у ОСОБА_7 поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом загальною вагою 45, 88 грамів у перерахунку на суху речовину.

Ухвалою Гайсинського районного суду від 4 лютого 2016 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу і проходженням курсу лікування від наркоманії.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, на нього подала апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_8 , в якій зазначила, що звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд не правильно застосував кримінальний закон та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Доводи своєї апеляційної скарги прокурор мотивувала тим, що всупереч роз`ясненням Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" судом не було встановлено чи дійсно ОСОБА_7 страждав на наркоманію. Крім того, згідно пояснень лікаря-нарколога, обвинувачений вживав наркотичні засоби епізодично, тому лікування від наркоманії не потребував, до нього звернувся з метою пройти лікування для отримання відповідної довідки, у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності. Аналогічні пояснення дав суду і сам Чегорський. З огляду на наведені обставини, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і проходження курсу від наркоманії є незаконним, у зв`язку з чим, на думку прокурора, ухвалу суду слід скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у Гайсинському районному суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в судових дебатах прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд; обвинуваченого ОСОБА_7 , який проти апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, пославшись на положення ч. 4 ст. 309 КК України, дійшов висновку, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс протинаркотичного лікування, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Проте, на думку колегії суддів, такий висновок зроблений судом передчасно, та не узгоджується з наданими суду матеріалами кримінального провадження, з яких, зокрема убачається, що в 2013 році ОСОБА_7 вже звільнявся судом від кримінальної відповідальності за аналогічних підстав за ч. 4 ст. 309 КК України.

Будучи обізнаним з цією нормою закону, після внесення до ЄРДР 08.09.2015 року відомостей про незаконне придбання та зберігання ним наркотичного засобу і відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 звернувся до лікаря-нарколога ОСОБА_9 , якому пояснив, що працівники міліції знайшли у нього коноплю, тому необхідно пройти курс лікування і отримати довідку для пред`явлення в суд для звільнення від кримінальної відповідальності. І хоч ОСОБА_7 не потребував лікування, т.я. епізодично вживає наркотики групи коноплі і не має психічної і фізичної залежності від наркотиків цієї групи, лікар призначив йому вітаміни, глюкозу, аскорбінову кислоту тощо як засоби для детоксикації організму.

Разом з тим, частина 4 ст. 309 КК України передбачає спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності винної особи. Умовами такого звільнення є сукупність певних обставин: 1) добровільний характер звернення особи до лікувального закладу (зокрема, вимагається, щоб таке звернення не було пов`язано з її викриттям у вчиненні злочину); 2) особа розпочала лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, необхідно з`ясувати, чи насправді особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи насправді вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи насправді ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

В той же час, судово-наркологічна експертиза обвинуваченому не проводилася, ОСОБА_7 виявляє ознаки епізодичного вживання коноплі (а.с. 24) та не потребує примусового лікування (а.с. 20).

Призначені лікарем-наркологом ОСОБА_7 препарати є засобами детоксикації організму і, на переконання колегії суддів, не свідчать про проходження ним курсу лікування від наркоманії, наявність якої у обвинуваченого матеріалами справи не встановлена.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, колегія суддів вважає, що його звернення до лікаря-нарколога було вимушеним, а не добровільним, зумовлювалось бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а не вилікуватись від наявної хвороби наркоманії.

Тому звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та закриття провадження щодо нього, як правильно зазначає прокурор у апеляційній скарзі, є необґрунтованим.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду від 04 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити в той же суд для призначення нового судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Згідно з ориігналом: