Справа № 215/4633/16-к
1-кп/215/481/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челябінськ Російської Федерації, громадянина України, що має повну середню освіту, одруженого, пенсіонера, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
за ч.1 ст.185 КК України,-
встановив:
26.09.2016 приблизно о 12.00 годині ОСОБА_5 шляхом вільного доступу прийшов на територію городу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 .
Так, перебуваючи на вищевказаній території, ОСОБА_5 побачив двоє передніх дверей для автомобіля «Fiat Scudo», білого кольору, два передніх крила для автомобіля «Fiat Scudo», білого кольору, решітку радіатора та шість автомобільних покришок, що були у використанні, а саме: три автомобільних покришки марки «Fulda tramp» R15, одну автомобільну покришку марки «Good year» R 15, одну автомобільну покришку марки «Rosava» R 15 та одну автомобільну покришку марки «Stуnner» R 15, які лежали на землі та належать потерпілому ОСОБА_4 . Після чого, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна.
Реалізуючи свій прямий умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою обернення його на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, а також власників вказаного домоволодіння, таємно, шляхом вільного доступу з території городу будинку АДРЕСА_2 , за допомогою фізичної сили переніс до території свого домоволодіння по АДРЕСА_1 двоє передніх дверей для автомобіля «Fiat Scudo», білого кольору, вартість кожної з яких, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 1394,00 гривні, загальною вартістю 2788,00 гривень. Після цього, продовжуючи діяти на досягнення єдиного злочинного наслідку, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 знову шляхом вільного доступу прийшов на територію городу вищевказаного домоволодіння та за допомогою фізичної сили переніс до території свого домоволодіння, два передніх крила для автомобіля «Fiat Scudo», білого
кольору, вартість кожного з яких, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 1616,50 гривень, загальною вартістю 3233,00 гривень , та решітку радіатора, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
Продовжуючи діяти на досягнення єдиного злочинного наслідку ОСОБА_5 за допомогою фізичної сили переніс з території вищевказаного домоволодіння до території свого домоволодіння шість автомобільних покришок, які були у використанні а саме: три покришки марки «Fulda tramp», R15, вартість кожної з яких, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 827,00 гривень, одну покришку марки «Good year» R 15, вартість якої, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 375,00 гривень, одну покришку марки «Rosava» R 15, вартість якої, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 387,50 гривень та одну покришку марки «Stanner» R 15, вартість якої, згідно судово-товарознавчої експертизи № 2496 від 15.10.2016 року, складає 625,00 гривень, загальна вартість яких складає 3868,50 гривень.
З вище вказаним майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 9889,50 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п.1,2,3 ст.76 КК України.
Підозрюваному ОСОБА_5 при укладанні угоди роз`яснені правила ст.ст.394, 424, 471,473 474, 476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, пояснив, що дійсно таємно викрав майно потерпілого, та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 про те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права, передбачені ст.474 ч.5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого та потерпілого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.3 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.1 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для примирення. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
У підготовчому судовому засіданні потерпілий зазначив про примирення з підозрюваним через часткове відшкодування збитків та погодився на затвердження угоди.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.
Керуючись п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити з іспитовим строком на 1 рік , зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
- два передніх крила для автомобіля «Fiat Scudo», решітку радіатора з логотипом «Пежо», три автомобільних покришки «Fulda tramp» R15, одну - марки «Good year» R 15, одну- марки «Rosava» R 15, одну- марки «Stуner» R 15, залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладання угоди, невиконання судом вимог встановлених частинами п`ятою чи сьомою статті 474 цього Кодексу. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ: