Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/180/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006084 від 08 липня 2015 року стосовно ОСОБА_10 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2015 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого,що не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за те, що він 07 липня 2015 року приблизно 20.30 год. на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_8 , яка виникла на побутовому ґрунті, з неприязні, умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область правого ока, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній правій повіці правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 925 від 09 липня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі та доповненнях обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю події, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необ`єктивність та неповноту у дослідженні доказів, порушення його права на захист під час досудового розслідування, неправильну оцінку неправдивим та суперечливим показанням потерпілої ОСОБА_8 , заінтересованих свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які узгоджуються з його показаннями та підтверджують його непричетність до спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, відсутність в матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили про його винуватість та доведеність вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі також просить скасувати вирок суду із закриттям провадження в справі, вказуючи на те, що обвинувачення його підзахисного ОСОБА_10 та висновки суду не відповідають фактичним обставинам цієї справи, ґрунтуються на суперечливих, недостовірних та недопустимих доказах, зібраних під час досудового розслідування з порушенням права ОСОБА_10 на захист, неправильну оцінку показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які узгоджуються з показаннями ОСОБА_10 під час розгляду справи і спростовують версію слідства про умисне спричинення ОСОБА_10 - потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень під час словесної сварки, яка відбулась на прилеглій земельній ділянці ОСОБА_10 .

В запереченнях потерпіла ОСОБА_8 просить відмовити обвинуваченому ОСОБА_10 у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити в силі, вказуючи на те, що ОСОБА_10 під час конфлікту поводив себе агресивно, висловлювався в її адресою нецензурними словами, спочатку вдарив її кулаком в обличчя, а потім штовхнув, в результаті чого вона впала на спину і відчула сильний біль, що показання ОСОБА_10 про те, що вона сама впала і вдарилась обличчям не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_10 та його адвоката ОСОБА_9 судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого та потерпілої, а також дослідження письмових доказів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, в дебатахдумку прокурора, якийзаперечував проти задоволення апеляційних скарг, вказуючи на законність та обгрунтованість вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які повністю підтримали апеляційні скарги і просили суд їхзадовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційніскарги ОСОБА_15 та захисника - адвоката ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченогоу йоговчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду даної справи судом не виконані.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

У ст. 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальномупровадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.
Колегія суддів відмічає, що забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України віднесено до загальних засад кримінального провадження.
В даному випадку, під час розгляду справи, суд залишив поза увагою факт грубого та очевидного порушення слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_16 , який розслідував дану кримінальну справу, права ОСОБА_10 на захист (а.п.38), яке вразилось у тому, що ОСОБА_10 бажав мати та не відмовлявся від захисника.

Однак слідчий в порушення вищевказаних вимог закону не роз`яснив підозрюваному ОСОБА_10 його право на залучення захисника, в тому числі з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Кіровоградській області та перед його допитом, процесуально питання про залучення захисника або відмову (ч.2 ст. 54 КПК України) від нього не вирішив.

Крім того, слідчий в порушення вимог ст. ст. 9, 17, 20 та 91КПК України, не зважаючи на істотні суперечності в показаннях ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з показаннями ОСОБА_10 , елементарні слідчі дії для з`ясування дійсних обставин цієї справи та усунення цих суперечностей не провів, обмежився проведенням слідчих експериментів з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за відсутністю підозрюваного ОСОБА_10 не на місці пригоди, а у службовому кабінеті, що не відповідає вимогам ст. 240 КПК України.

Версії потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_10 безпосередньо на місці пригоди не перевірив, слідчий експеримент з ОСОБА_10 та одночасний його допит з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не провів, призначив судово - медичні експертизи зі слів ОСОБА_8 та зацікавленого свідка ОСОБА_11 , яка з її показань прибігла на крики матері - ОСОБА_8 вже після того, як ОСОБА_10 нібито ударив ОСОБА_8 кулаком правої руки або ліктем в обличчя.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян протиРосії « від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненого злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі « Камасінскі проти Австарії», 3 9783/82, п.79).

Крім того, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос протии Угорщини» п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі протии Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що досудове розслідування в даній справі не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розслідуванні, на що суд першої інстанції під час розгляду справи уваги не звернув, належної та об`єктивної оцінки зібраним в справі доказам, з точки зору їх допустимості та повноти не дав, вимог ст. 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду не дотримався.

Крім того, колегія суддів відмічає що під час розгляду, суд не дотримався встановленого порядку дослідження доказів, не зважаючи на клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 від 08 вересня 2015 року (а.п.13) та його захисника - адвоката ОСОБА_9 від 22 жовтня 2015 року (а.п.48) про допит свідків, в тому числі слідчого СВ ОСОБА_17 та інспектора взводу ПС ОСОБА_18 , а також прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про допит в якості свідка голову квартального комітету ОСОБА_19 , вказаних свідків не допитав, по суті клопотання не вирішив, суперечності в показаннях обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не усунув, тим самим допустив неповноту та необ`єктивність судового слідства, порушив принцип рівності та змагальності сторін в кримінальному провадженні.

Ухвалюючи за результатами розгляду даного кримінального провадження вирок, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 370 КПК України, так як допустив явну невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що стало наслідком його не законності, не обґрунтованості та не вмотивованості, а також порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо вимог до змісту вироку.

Зазначений висновок колегії суддів підтверджується тим, що суд не дав належної та об`єктивної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які в судовому засіданні підтвердили, що між ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_8 відбулась словесна сварка, яка супроводжувалась нецензурними словами, зазначивши про те, що вина ОСОБА_10 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень підтверджується показаннями вказаних свідків та доведена повністю.

Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не дав оцінку наявних в справі доказів щодо їх належності, допустимості та достатності,які могли істотно вплинути на його висновки.
Незважаючи на те, що діючим КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг учасників кримінального провадження.

Проте виходячи з того, що згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, апеляційний суд, дотримуючись принципу диспозитивності та безпосередності дослідження доказів, зазначених у ст. 23, 26 КПК України, позбавлений можливості усунути вище вказані порушення, допущенні судом першої інстанції при ухваленні вироку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зазначених у ст. 415 КПК України не входять виявленні порушення вимог кримінального процесуального закону України та закону України про кримінальну відповідальність, допущені судом першої інстанції під час ухвалення вироку.

Разом з цим, колегія суддів переконана, що вирок, з такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність не може залишитись ухваленим «Іменем України», а тому повинен бути скасований на підставі загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7,9,17,21 КПК України, до яких відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступу до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Отже, колегія суддів, дійшла до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді, який ухвалив вирок, але в іншому складі суддів.
При цьому, у зв`язку із скасування вироку суду першої інстанції і призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, не вирішує наперед питання, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також не досліджує доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 в частині відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційних скарг, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409-412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2015 року в кримінальному провадженні № 0006084 від 08 липня 2015 року стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ: (підписи )
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .