Справа № 742/1849/16-к провадження № 11-кп/795/1014/2016 Категорія - ч.3 ст.187 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000419 від 03.03.2016 року за апеляційними скаргами прокурора Прилуцької місцевої прокуратури, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Тбілісі, Грузія, громадянина України,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України,

з участю:
прокурора ОСОБА_12
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11
В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не погодившись із вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, просив його скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі просив вирок суду скасувати, виправдати ОСОБА_9 за епізодом грабежу, вчиненого 02 березня 2016 року по відношенню до ОСОБА_13 , та пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання за частиною 3 статті 187 КК України, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просив скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 закрити, за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України за недоведеністю його вини.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , просив скасувати вирок місцевого суду і ухвалити новий, яким: ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України, та призначити покарання: - за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; - за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна. На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 187 КК України, та призначити йому покарання: - за частиною 2 статті 125 КК України у виді обмеження волі строком на один рік; - за частиною 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; - за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; - за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна. На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України, та призначити покарання: - за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; - за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього майна.

Також, відповідно до статті 419 КПК України, просив вирішити питання щодо розподілу процесуальних витрат між обвинуваченими, стягнувши з ОСОБА_7 витрати за проведення судово-трасологічної експертизи (встановлення групової належності слідів перекусу замикаючих пристроїв) у розмірі 879 гривень 60 копійок, а інші витрати за проведення судово-трасологічної експертизи у розмірі 1759 гривень 20 копійок розподілити між обвинуваченими рівними частинами.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2016 року:

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України, та призначено покарання:

- за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 187 КК України, та призначено покарання:

- за частиною 2 статті 125 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

- за частиною 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 187 КК України, та призначено покарання:

- за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 та стягнуто з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в солідарному порядку 9056 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 1650 гривень в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Задоволено цивільний позов прокурора в інтересах бюджету міста Прилуки в особі КЛПЗ « Прилуцька центральна міська лікарня» та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 4400 гривень 78 копійок в рахунок відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_14 .

Задоволено цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_15 ОСОБА_16 та стягнуто з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 2494 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в солідарному порядку витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2638 гривень 80 копійок.

Знято арешт, накладений на житловий будинок АДРЕСА_2 , який є приватною власністю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_11 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 до вступу вироку в законну силу залишено без змін у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 вважає свідчення потерпілої ОСОБА_15 про знаходження в її будинку трьох чоловіків, такими що надані нею через переляк, поганий стан здоров`я та похилий вік.

Захисник ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказав на недоведеність участі ОСОБА_9 у пограбуванні ОСОБА_13 , внаслідок чого останнього слід виправдати за частиною 2 статті 186 КК України по епізоду щодо ОСОБА_13 . Крім того, зазначив, що місцевим судом не були враховані, обставини, які пом`якшують покарання, визнання ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні розбійного нападу, щире каяття та часткове відшкодування ним заподіяних збитків.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 вказав що ухвалений місцевим судом вирок суперечить дійсним обставинам кримінального провадження. В судовому засіданні не було надано жодного належного доказу на причетність ОСОБА_11 до вчинених злочинів, стверджуючи про однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильне застосування кримінального закону.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор послався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Як встановлено судом першої інстанції, 02 березня 2016 близько 22 години, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи на вулиці Незалежності в місті Прилуки неподалік КП «Прилуки тепловодопостачання», повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою незаконного власного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір для подолання супротиву потерпілого, застосували до ОСОБА_13 балончик зі сльозогінним газом, пирснувши ним в обличчя, після чого збили останнього з ніг та відкрито заволоділи належними йому речами, а саме: мобільним телефоном марки «Meizu M2 Note», вартістю 3229 гривень 15 копійок, з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 15 гривень та з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 15 гривень, який був у чохлі вартістю 130 гривень 50 копійок, МП3 плеєром марки MPEG4NANO7Gen, вартістю 2346 гривень 30 копійок, ланцюжком, виготовленим із срібла, вагою 5 г, вартістю 623 гривні 70 копійок, браслетом виготовленим із срібла, вагою 40 г, вартістю 1895 гривень 40 копійок, спортивною сумкою вартістю 156 гривень 45 копійок, кросівками марки «Asicks», вартістю 340 гривень та баскетбольним м`ячем, вартістю 285 гривень, заподіявши ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 9056 гривень 50 копійок, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В подальшому, 18 березня 2016 року о 17 годині ОСОБА_7 після того, як під час телефонної розмови зі своєю матір`ю ОСОБА_19 , почув образи на свою адресу, які висловлювали ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , взявши із собою дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, разом із ОСОБА_11 , прийшов до квартири ОСОБА_14 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де наніс удар дерев`яною битою по голові ОСОБА_20 . Після цього, ОСОБА_7 битою наніс не менше 4х ударів по різним частинам тіла ОСОБА_14 , а саме по голові, лівій руці, якою той прикривав голову, та по нозі. Потім знову наніс удар битою по голові ОСОБА_20 та в подальшому декілька ударів руками і ногами по різним частинам його тіла.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця в лівій очній ділянці з крововиливом в білкову оболонку лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 165 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також синець на лівій щоці та садно, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки, закритого перелому на межі верхньої третини та середньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, як у своїй сукупності так і кожне окремо за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, згідно висновку судово-медичної експертизи № 181, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді забійних ран потиличної та лобної ділянок голови, як у своїй сукупності так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

24 березня 2016 року, приблизно о 23.00 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, проходячи біля будинку АДРЕСА_4 , зайшов до одного із під`їздів будинку, де між четвертим та п`ятим поверхом вказаного будинку, неподалік квартири АДРЕСА_5 , повторно, шляхом вільного доступу, пошкодивши трос за допомогою ножиць, які були із собою, таємно викрав велосипед марки «Ардіс Сантана», що належить ОСОБА_21 , вартістю 1425 гривень, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

В ніч на 25 березня 2016 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, проходячи біля будинку АДРЕСА_6 , зайшов до одного із під`їздів будинку, де між третім та четвертим поверхом вказаного будинку, неподалік квартири АДРЕСА_7 , повторно, шляхом вільного доступу, пошкодивши трос за допомогою ножиць, які були із собою, таємно викрав велосипед марки «Аіст», що належить ОСОБА_22 , вартістю 857 гривень 50 копійок, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

28 березня 2016 року, близько 01 години 30 хвилини, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном та власного збагачення, діючи з корисливих мотивів, прибули до господарства ОСОБА_15 , 1930 року народження, за адресою: АДРЕСА_8 , де без дозволу власниці, маючи єдиний злочинний намір на заволодіння майном, через вхідні двері проникли в середину даного житлового будинку, де хапали потерпілу за волосся, спричинивши при цьому їй легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя останньої, яке виразилось в погрозі вбивством, відкрито заволоділи грошима в сумі 2900 гривень, які належали ОСОБА_15 , після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , захисників, які підтримали подані свої апеляційні скарги з викладених в них підстав, а скаргу прокурора просили залишити без задоволення, думку прокурора, котрий просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг сторони захисту та задовольнити подану прокурором апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вина ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Посилання сторони захисту про непричетність обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який був допитаний в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_23 у місцевому суді, показав, що ОСОБА_11 приносив до нього телефон марки «Мейзу», щоб його розкодувати. Даний телефон перебував у нього день чи два, за цей час він цим телефоном не користувався. Не зумівши розкодувати телефон, він повернув його ОСОБА_11 . Також стверджував, що ніякого срібного браслета або мобільного телефону ОСОБА_11 він не продавав.

Згідно довідки ломбарду, 13 березня 2016 року ОСОБА_11 укладав з ломбардом договір фінансового кредиту, де предметом закладу виступав ланцюжок із срібла вагою 43 грами (т.1, а.к.п.106).

Відповідно до протоколом огляду місця події від 23 квітня 2016 року, було оглянуто оптичний диск, вилучений на виконання ухвали слідчого судді у оператора ПрАТ «МТС Україна», в ході огляду встановлено, що в період часу з 21 години 31 хвилина по 22 годину 23 хвилину 05 березня 2016 року, в мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_13 працював мобільний номер ОСОБА_9 (т.1, а.к.п.81-82).

За протоколом огляду предмета від 24 травня 2016 року, було оглянуто диск, вилучений на підставі ухвали слідчого судді у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна». Згідно даних, 02 березня 2016 в період часу з 22 години 11 хвилин по 22 годину 18 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_11 знаходилися в місті Прилуки по вулиці Незалежності (т.3, а.к.п.14-16).

Твердження захисників обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в апеляційних скаргах про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення суду першої інстанції про причетність обвинувачених до вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, доведеності їх вини, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими під час судового розгляду доказами у відповідності до статті 94 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_15 , в місцевому суді показала, що ніччю

27 березня 2016 року до неї в будинок зайшли троє чоловіків. На їхніх обличчях було одягнуто щось схоже на маски чи шапки, чорного кольору, що саме то було, вона не зрозуміла. Вони погрожували їй фізичною розправою та вимагали гроші. Коли вона намагалась втекти, один з чоловіків схопив її за волосся в тім`яній частині голови при корні і почав силоміць вести до кімнати, де знаходиться піч. Вона почала кричати і хтось із них, сказав нецензурною лайкою, щоб вона не кричала, після чого прикрив їй рота тканиною. Інший із злочинців підійшов до неї та пригрозив розправою, якщо вона йому не віддасть гроші. Перелякавшись, вона сказала, де лежали гроші. Забравши гроші в сумі 2900 гривень, чоловіки пішли з будинку, зачинивши при цьому двері на замок.

Допитані у місцевому суді свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 показали, що вони були присутні в якості понятих під час проведення обшуку у будинку ОСОБА_11 , а також під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 . У їх присутності підозрюваний ОСОБА_9 розповів, як вони разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вчинили розбійний напад на ОСОБА_15 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 самостійно, детально без будь-якого тиску, розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані показання свідків не суперечать одне одному, узгоджуються між собою і показаннями потерпілої, в зв`язку з чим суд правильно взяв їх до уваги, як допустимі і достовірні докази.

Також вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 27 квітня 2016 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_9 з фототаблицею, згідно якого він, в присутності понятих, добровільно розповідав та показував, як разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 проникли в будинок потерпілої ОСОБА_15 та здійснили на неї напад, вимагаючи при цьому гроші (т.3, а.к.п.162-173, 177-181).

Згідно протоколу проведення обшуку від 28 березня 2016 року, в будинку, що належить ОСОБА_11 , було вилучено 3 балаклави, профспілковий квиток на ім`я ОСОБА_15 (т.2, а.к.п.101-105).

За висновком судово-медичної експертизи № 155 від 29 березня 2016 року, у потерпілої ОСОБА_15 було виявлено ділянку шкіри з чисельними крапчастими крововиливами та відсутністю волосся в лівій тім`яній ділянці. Вищевказане ушкодження могло утворитися в результаті виривання волосся. Морфологічні властивості ушкодження, виявленого у ОСОБА_15 , не суперечать можливості його утворення 28 березня 2016 року. Виявлене у ОСОБА_15 ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Характер та локалізація виявленого у ОСОБА_15 ушкодження вказує на те, що воно не могло утворитися в результаті падіння на площину з положення стоячи (т.2, а.к.п.98-100).

Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи № 1191 від 18 травня 2016 року, сліди низу підошви взуття найбільшими розмірами 180х117 мм, вилучені 28 березня 2016 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_8 , наданий на дослідження та придатний для проведення порівняльного дослідження, залишений підметковою та частково проміжною частинами низу підошви кросівка на праву ногу, виданого ОСОБА_26 та наданого на дослідження, які останнім часом носив її співмешканець ОСОБА_9 (т.2, а.к.п. 151, 154-165).

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та за частиною 3 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; за частиною 1 статті 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за частиною 2 статті 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно; за частиною 3 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; за частиною 3 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Остаточне покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 1 статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Остаточне покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 1 статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_8 про пом`якшення призначеного місцевим судом покарання ОСОБА_9 є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

В той же час, доводи прокурора про неправильне призначення місцевим судом остаточного покарання ОСОБА_11 є обґрунтованим.

Частина 1 статті 70 КК передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, місцевий суд вирішуючи питання про призначення остаточного покарання ОСОБА_11 , застосувавши принцип часткового складання покарань, невірно призначив покарання, призначивши його за сукупністю у тому ж розмірі, що і за частиною 3 статті 187 КК України, що тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Доводи прокурора про м`якість призначеного місцевим судом покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 є безпідставними.

Крім того, є обґрунтованим посилання прокурора щодо неправильного розподілу місцевим судом процесуальних витрат між обвинуваченими.

За змістом частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до пунктів 11, 12 Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Розмір судових витрат визначається, і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування даного кримінального провадження було призначено судово-трасологічну експертизу, з метою встановлення причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 КК України (т.2, а.к.п.46а-51).

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, доданої до висновку судово-трасологічної експертизи від 10 травня 2016 року № 1438, вартість даної експертизи складає 879 гривень 60 копійок (т.2, а.к.п.26).

Вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з ОСОБА_7 .

Решта судових витрат в кримінальному провадженні підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у рівних частинах.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від

30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року, часу затримання (т.3, а.к.п.121) по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року, часу затримання (т.3, а.к.п.53) по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_11 слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року, часу затримання (т.4, а.к.п.3) по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 9, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2016 року, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2016 року, задовольнити частково.
Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від
12 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , змінити.
Вважати ОСОБА_11 засудженим до покарання, призначеного судом першої інстанції за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; - за частиною 3 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, вважати засудженим ОСОБА_11 до остаточного покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1466 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 586 гривень 40 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судовоих експертиз в сумі 586 гривень 40 копійок.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4