Справа № 343/547/16-к
Провадження № 11-кп/779/170/2016
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

представника ВЦ №118 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №343/547/16-К за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду від 10 березня 2016 року у справі про відмову в задоволенні спільного подання Долинського виправного центру №118 та спостережної комісії при Долинській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Долинського виправного центру №118 та спостережної комісії при Долинській РДА про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком Сколівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2013 року за ст.ст. 122 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до покарання у виді трьох років шість місяців позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що висновки представників Долинського ВЦ щодо перебування ОСОБА_7 в Долинському ВЦ №118 та його сумлінне ставлення до праці є передчасними та не ґрунтуються на жодних доказах. Зокрема, в матеріалах особової справи засудженого наявні тільки відомості про те, що в січні 2016 року у Державній ВК йому було нараховано заробітну плату в розмірі 292,03 гривні, що свідчить про незначний час його роботи, при цьому відомості про місце його роботи, покладені на нього обов`язки та ставлення до праці в особовій справі відсутні, а сам по собі факт активної участі у суспільно-корисній праці у Державній ВК не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Суд взяв до уваги також і той факт, що засуджений ніде не працював та вчиняв неодноразово корисливі злочини, під час відбування покарання намірів здобути професію не виявляв.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що він добросовісно працював та був представлений на УДЗ згідно ст. 81 КК України.

Просить ухвалу суду скасувати і згідно ст. 81 КК України звільнити його від невідбутої частини покарання з постановленням нової ухвали.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги і просив її задовольнити;

- прокурор не заперечував доводи апеляційної скарги засудженого;

- представник Долинського ВЦ №118 ОСОБА_8 підтримав подання на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 та його апеляційну скаргу;

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги засудженого та представника Долинського ВЦ №118, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Апеляційний суд зазначає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції взагалі не перевірив і не врахував строк фактично відбутого засудженим строку покарання.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони. З січня 2016 року був працевлаштований днювальним відділення, де працює по даний час. За час відбування покарання в установі не допускав порушень режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення на нього не накладались. Також в матеріалах справах міститься те, що засуджений сумлінно виконує свої обов`язки, ввічливо та з повагою ставиться до персоналу адміністрації, врівноважений та вказані ознаки поведінки свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, як вбачається з ухвалу місцевого суду прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Натомість, суд першої інстанції обмежився дослідженням характеристики поведінки засудженого ОСОБА_7 , і необґрунтовано вказав, що засуджений недостатньо працював, оскільки у Долинський ВЦ №118 прибув тільки 23.11.2015 року і працює тільки з січня 2016 року, неодноразово вчиняв корисливі злочини, під час відбування покарання намірів здобути професію, щоб в майбутньому мати можливість працевлаштування за спеціальністю, не виявляв і таким чином на шлях виправлення не став, дійшов помилкового висновку про те, що підстав для застосування до нього положень ст.81КК немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.81 КК, оскільки його висновки не ґрунтуються на доказах, що є в матеріалах справи, а сама ухвала є недостатньо вмотивованою.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема характеристики на ОСОБА_7 він 23.11.2015 року прибув в Долинський ВЦ №118. Не був працевлаштований, проте приймав активну участь в суспільно-корисній праці по благоустрою установи, а з січня 2016 року працевлаштований днювальним відділенням СПС №2, де і працює по даний час. За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. У взаємовідносинах з іншими засуджений не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, виконує передбачені законом вимоги персоналу станови, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, на профілактичних обліках не перебуває, приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу засуджених за напрямом «Духовне відродження». (а.с.2-3).

Колегія суддів враховує і те, що на засудженого ОСОБА_7 не поступали виконавчі листи (а.с.2).

Сукупність вказаних позитивно характеризуючих особу засудженого ОСОБА_7 обставин доводять його сумлінну поведінку і ставленням до праці, що є головною умовою умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким .

Таким чином, колегія суддів враховуючи вищенаведені дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 в їх сукупності, прийшла до обґрунтованого висновку, що останній своєю позитивною поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього слід застосувати положення ст.81 КК та умовно достроково звільнити його від відбування покарання на строк дев`ять місяців та двадцять днів обмеження волі, задовольнивши клопотання Долинського ВЦ №118 та спостережної комісії при Долинській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги вагомими і аргументованими, а тому вона підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Долинського районного суду від 10 березня 2016 року щодо нього скасувати.

Клопотання Долинського ВЦ №118 та спостережної комісії при Долинській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 засудженого вироком Сколівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2013 року - задовольнити, умовно-достроково звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання строком на дев`ять місяців та двадцять днів обмеження волі.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2