АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/792/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за підозрою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повернутий прокурору Харківської місцевої прокуратури №4.

Як зазначено в обвинувальному акті, у проміжок часу з 2 по 3 годину 24 листопада 2014 року, ОСОБА_7 знаходився в гостях у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив у ОСОБА_9 мобільний телефон.

ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, таємно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, увійшов до кімнати, де знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були у стані алкогольного сп`яніння, та з підлоги викрав мобільний телефон марки «Nokia X-200» разом із стартовим пакетом «Life:)», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 389 від 3 грудня 2014 р., становить 395 гривень, після чого, з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на 395 гривень.

Повертаючи обвинувальний акт, суд мотивував своє рішення тим, що цей документ не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки місце проживання обвинуваченого не встановлено, що позбавляє можливості провести підготовчі судові засідання, а здійснені судом заходи по забезпеченню явки обвинуваченого приводом до суду результатів не дали.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначив, що на момент складання та направлення обвинувального акту до суду, обвинувачений мешкав за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 не застосовано запобіжних заходів, а тому законних підстав будь-яким чином обмежити вільний вибір місця проживання останньому в органу досудового розслідування не було.

Окрім цього, на думку апелянта, у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду та місце перебування його невідоме, суд повинен був діяти відповідно до вимог ч.1 ст.335 КК України, тобто винести ухвалу про зупинення судового провадження щодо обвинуваченого до його розшуку.

З наведених підстав прокурор просить ухвалу районного суду скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд у той же суд в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Отже, за змістом зазначеної норми закону, неприбуття для участі у підготовчому судовому засіданні учасників судового провадження, які належним чином не були повідомлені про дату, час і місце проведення такого засідання, перешкоджає його проведенню, а відтак і прийняттю рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України.

Зі змісту ухвали районного суду вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся в підготовче судове засідання, направлені належним чином за зазначеною в обвинувальному акті виклики, поверталися до суду за сплином терміну їх зберігання, а винесене судове рішення про доставку обвинуваченого в судове засідання не було виконано у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання.

Згідно інформації, що міститься в довідці «Харківського міського центру реінтеграції бездомних осіб» від 12 січня 2015 року ( а.с.113), ОСОБА_7 перебував у зазначеній установі з 27 листопада 2014 року по 2 лютого 2015 року, після чого 2 лютого 2015 року за порушення правил перебування був відрахований звідти.

Після відрахування ОСОБА_7 до закладу не звертався і його місцезнаходження невідоме.

Реквізитами обвинувального акту ( а.с.2-3), підтверджується його складання 25 грудня 2014 року, а вхідним штампом підтверджується, що обвинувальний акт надійшов до Московського районного суду 29 грудня 2014 року ( а.с.1).

Наведені факти свідчать, що до 2 лютого 2015 року, ОСОБА_7 перебував за адресою - м.Харків, вул.Миру 102, тобто, його адреса на час складання обвинувального акту та його направлення до районного суду була встановлена і зазначена в обвинувальному акті правильно, що узгоджується з вимогами п.2ч.2 ст.291 КПК України щодо змісту обвинувального акту.

Однак, зазначені факти не спростовують висновок районного суду про неналежне встановлення органом досудового слідства місця проживання обвинуваченого, що згідно висновку суду є єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, орган досудового слідства, незважаючи на те, що ОСОБА_7 є особою без постійного місця проживання, не працює і не має сім`ї, не обирав щодо нього будь-якого запобіжного заходу.

Тимчасове і короткострокове перебування ОСОБА_7 в «Харківському міському центрі реінтеграції бездомних осіб» лише підтверджує, що зазначена особа не мала постійного місця проживання, а його відсутність в зазначеному центрі на час розгляду провадження районним судом, є свідченням неправильного встановлення його місцеперебування, що унеможливлює проведення підготовчого судового засідання, яке згідно вимог, передбачених ч.2 ст.314 КПК України можливе лише за участі обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом були здійснені всі, процесуально можливі дії, спрямовані на проведення підготовчого судового засідання, однак, орган, на який було покладено виконання ухвали суду про привід обвинуваченого, зазначену вимогу суду не виконав, що позбавило суд можливості виконати вимоги ст.ст.314-315 КПК України.

Твердження апелянта про необхідність оголошення судом розшуку обвинуваченого не обґрунтовано посиланням на конкретну норму процесуального закону і на думку колегії суддів не узгоджується з вимогами КПК України про прийняття такого рішення на зазначеній процесуальній стадії.

Органом досудового слідства були допущені процесуальні недоліки, які не можуть бути виправлені судом першої інстанції і позбавляють суд можливості провести підготовче судове засідання, тому колегія суддів вважає правильною оскаржувану ухвалу суду і відповідно, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду від 10 лютого 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: