БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/608/16-к
Провадження № 1-кс/497/81/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2016 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

представника уповноваженої особи Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград Одеської області в порядку ст.107 ч.1 КПК України без застосування засобів фіксування кримінального провадження, скаргу ОСОБА_3 від 24.03.2016 року на дії прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури,
В С Т А Н О В И В:
24 жовтня 2016 року на розгляд слідчого судді передано скаргу ОСОБА_3 , якою він просить прийняти рішення про:

- зобов`язання Ізмаїльської місцевої прокуратури провести розслідування злочинних дій ОСОБА_5 як посадової особи та внести факти в ЄРДР;

- зобов`язання Болградського ВП надати постанову про відмову у внесенні в ЄРДР фактів злочинних дій ОСОБА_6 , викладених в заяві від 12.05.2015 року;

- витребування з Болградського ВП його, заявника заяви на ім`я міністра МВС України ОСОБА_7 згідно повідомлення МВС України від 29.12.2015 року та відповіді ОСОБА_5 від 05.02.2016 року;

- витребування з Болградського ВП кримінальних проваджень № 0000782 та № 0000890 відного ОСОБА_8 та газового господарства (відповідь № 4/1 926 від 11.06.2014 року).

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 22.03.2016 року він отримав відповідь Ізмаїльської місцевої прокуратури від 16.03.2016 року на свою заяву від 24.02.2016 року, якою просив порушити кримінальну справу відносно начальника Болградської відділення поліції ОСОБА_5 за приховування злочину ОСОБА_6 , а також по кримінальним провадженням № 0000782 і № 0000890 відносно ОСОБА_8 та працівників газового господарства.

На думку заявника злочинність дій ОСОБА_5 підтверджується тим що:

-11.08.2015 року він звернувся з заявою до Болградського ВП відносно злочинних дій ОСОБА_6 , однак згідно відповіді від 24.09.2015 року в задоволенні його заяви було відмовлено на підставі ст.20 Закону України «Про звернення громадян» в зв`язку з відсутністю складу злочину. У подальшому він, заявник оскаржив дане рішення, та ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року було зобов`язано внести факт щодо злочинних дій ОСОБА_6 в ЄРДР;

-16.11.20016 року до нього, заявника прийшов співробітник Болградського ВП і всього лише за декілька хвилин мав намір здійснити його допит, при цьому дуже поспішав, не уважно слухав його, заявника пояснення, та не точно заносив їх до протоколу, і на дав йому, заявнику внести доповнення та зауваження до протоколу;

-у подальшому він, заявник надіслав заяву на ім`я міністра МВС України ОСОБА_7 , яка була передана на розгляд до Національної поліції України, а згодом йому надано відповідь від 05.02.2016 року, що порушення етики не виявлено і перевірка фактів закінчена на підставі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». В даній відповіді відсутня дата та номер постанови;

-щодо неправомірних дій ОСОБА_8 приймалися рішення про закриття кримінального провадження, які неодноразово скасовувалися ухвалами Болградського районного суду Одеської області, в тому числі від 20.02.2015 року, в якій було вказано на всі недоліки допущені під час досудового розслідування. До теперішнього часу йому не вручили копію кінцевого рішення по даному кримінальному провадженню;

-щодо неправомірних дій працівників газового господарства, він також у звернені на ім`я міністра МВС України ОСОБА_7 просив вручити йому постанови з номером кримінального провадження, однак начальник Болградського ВП ОСОБА_5 на відповідь від 05.02.2016 року по теперішній час не надав йому дані постанови для можливості їх оскарження, хоча особисто їх затверджував.

Саме за викладених обставин, заявник вважає дії начальника Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 злочинними, та такими які підлягають внесенню в ЄРДР.

А тому просив зобов`язати Ізмаїльську місцеву прокуратуру внести відомості про неправомірні дії начальника Болградського відділення поліції в ЄРДР.

Заявник підтримав доводи викладені в скарзі, просив задовольнити та надав додаткові пояснення з підстав зазначених в скарзі, звернувши увагу суду, що предметом скарги є дії прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури по невнесенню відомостей в ЄРДР з приводу незаконних дій начальника Болградського відділення поліції ОСОБА_9 .. Протягом тривалого часу йому Болградським відділенням поліції не видаються копії постанов по кримінальним справам, заведеним по його заявам. Дані обставини змусили його, заявника звернутися з заявою на ім`я Міністра МВС України ОСОБА_7 щодо неправомірних дій співробітників Болградського ВП, та наполягав на притягненні начальника поліції до відповідальності. На цю заяву він отримав відповідь за підписом самого начальника відділення поліції ОСОБА_5 , однак копії постанов так і не отримав. Тому, у подальшому він, заявник подав заяву прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури щодо порушення кримінальної справи відносно начальника Болградського відділення поліції ОСОБА_5 , на яку отримав відповідь про відмову.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 також заперечував усі доводи заявника, викладені в скарзі, вважав їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Пояснив, що Ізмаїльська місцева прокуратура не наділена повноваженнями щодо внесення відомостей в ЄРДР з приводу неправомірних дій начальника відділення поліції. Крім того, згідно заяви ОСОБА_3 , останній просив порушити кримінальну справу щодо ОСОБА_5 , проте чинним КПК України не передбачено даної процесуальної дії. Разом з тим, перевіривши доводи заявника, на які він посилався в своїй заяві щодо неправомірних дій начальника Болградського відділення поліції, було встановлено, що такі дії не є протиправними діяннями та не підпадають під кваліфікацію злочинних дій згідно КК України.

Начальник Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 заперечував усі доводи заявника, вважав скаргу безпідставною, та такою що задоволенню не підлягає.

Вивчивши суть скарги та ознайомившись з документами доданими до скарги, заслухавши пояснення усіх учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У зв`язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви, скарги), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.
Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.
З метою перевірки доводів заявника, викладених в даній скарзі, та з метою розгляду клопотань зазначених в скарзі, слідчим суддею було витребувано з Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області матеріали: - за заявою ОСОБА_3 на ім`я міністра МВС України ОСОБА_7 ЄО № 159 від 20.01.2016 року; -кримінального провадження № 0000890 від 26.11.2013 року; - кримінального провадження № 0000782 від 05.08.2014 року; - кримінального провадження № 0000690 від 08.10.2015 року
Усі матеріали були досліджені в судовому засіданні у присутності учасників судового розгляду.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Скарга в кримінальному провадженні це засноване на законі звернення суб`єктів кримінального процесу до органу державної влади або посадової особи, службової особи, уповноваженої на її прийом і вирішення, із приводу передбачуваного або дійсного порушення прав або законних інтересів, обмеження свобод, допущеного в процесі кримінального провадження, із вимогою про його усунення.
Предметом скарги в досудовому провадженні є незаконні й (або) необґрунтовані дії, бездіяльність, рішення суб`єктів, які наділені владними повноваженнями у кримінальному провадженні.
Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Тобто, частина 1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення виключно на досудовому розслідуванні.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 03.03.2016 року звернувся до прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури із заявою про порушення кримінальної справи проти ОСОБА_5 , начальника Болградського відділення поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за приховування злочинних дій ОСОБА_6 , а також по кримінальним провадженням № 0000890, № 0000782 (а.с.6-7).
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Частиною 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
Відтак, слід розмежовувати поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та поняття зареєструвати (прийняти) відповідну заяву, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, вказана заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення начальником Болградського ВП ОСОБА_5 була зареєстрована Ізмаїльською місцевою прокуратурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.
Згідно ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, заява ОСОБА_3 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки у ній не наведено даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.
16.03.2016 року за № 16/03-1563вих-16 Ізмаїльською місцевою прокуратурою за підписом заступника керівника прокуратури ОСОБА_4 надано відповідь ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для внесення відомостей за його заявою від 03.03.2016 року до ЄРДР.
Отже, розглянувши заяву ОСОБА_3 в порядку Закону України «Про звернення громадян», Ізмаїльська місцева прокуратура діяла в межах наданих їй повноважень, відповідно до норм чинного законодавства.
Аналізуючи викладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволені слід відмовити.
За наслідками розгляду названої скарги заявника ОСОБА_3 в рамках діючого кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя зобов`язаний постановити рішення, чітко визначені ст. 307 КПК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309 ч.2, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 від 24 березня 2016 року на дії прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1