Номер провадження 1-кп/728/130/16
Єдиний унікальний номер 728/1662/16-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

06 липня 2016 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - адвоката ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
Ухвалою від 30 червня 2016 року було призначено підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав, що справу можливо призначити до судового розгляду та заявив клопотання про приєднання роз`яснення про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу та виклик осіб для допиту.
Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт від 24 червня 2016 року та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною третьою статті 314 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отже, відповідно до вимог статті 314 КПК в підготовчому судовому засіданні суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо такий акт не відповідає вимогам статті 291 КПК.
При цьому, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Закріплення в КПК вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство.
В свою чергу за змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (пункт 79 рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82).
Згідно статтею 91 КПК у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (пункти 1-2).
Зазначені положення закону вимагають від сторони обвинувачення при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відобразити всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення (злочину), які вона вважає встановленими.
Суд не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та його винності встановив, що всупереч вказаних норм кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення. Зокрема, щодо правопорушення (злочину) передбаченого частиною першою статті 263 КК не відображено ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння (чи усвідомлював він протиправний характер своїх дій), що охоплюється змістом вини і є як обов`язковою ознакою суб`єктивною сторони вказаного злочину, який характеризується прямим умислом, так і взагалі передумовою кримінальної відповідальності (стаття 62 Конституції України, стаття 11 КК).
Щодо кримінального правопорушення (злочину) передбаченого статтею 348 КК, то обвинувальний акт містить формулювання, що обвинувачений був помічений патрульним нарядом Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області «у цей проміжок часу», що є не конкретним та незрозумілим, оскільки попередньо містяться три посилання, що стосуються часу, а саме «на початку лютого 2016 року», «26 лютого 2016 року близько 01 години», «в цей же день з 01 до 02 години».
Крім того, не вказано місце де був помічений патрульним нарядом Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області обвинувачений.
На думку суду, таке обвинувачення є неконкретним, що позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення, чим порушує його право на захист.
Окрім іншого, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому з врахуванням вимог спеціальної статті 384 КПК до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду додається письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Дана норма закону містить імперативне положення про обов`язок прокурора додати письмове роз`яснення до обвинувального акту, що в даному випадку не було дотримано, а подання такого роз`яснення в підготовчому судовому засіданні, як здійснено в даній ситуації, нормами КПК не передбачено.
Невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві, саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 25 червня 2015 року № 5-111кс15 (пункт 6 підпункт «д» мотивувальної частини постанови), висновки якого в силу статті 458 КПК є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Крім того, згідно з частиною першою статті 337 КПК судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Отже, враховуючи, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік дій, які вчиняються до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких суддею вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.
Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, у зв`язку із чим обвинувальний акт в даному кримінальному проваджені необхідно повернути прокурору.
Що стосується клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу та виклику осіб, то виходячи з положень статей 314, 315 КПК, підстави для його задоволення відсутні, оскільки суд прийшов до висновку про повернення обвинувального акта.
Керуючись статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, статтями 9, 20, 91, 291, 314-316, 371, 372 Кримінально процесуального кодексу України, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу та виклику осіб - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3