Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2682/15-к
Провадження №: 1-кп/332/170/16
Вирок
Іменем України
14 листопада 2016 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю захисника ОСОБА_5 ,
законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням: неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, громадянина України, який навчається у державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», не одруженого, не працевлаштованого, на утримані неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.08.2015 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ст.. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
-обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.
В С Т А Н О В И В:
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_9 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав частково і суду пояснив, що 21.05.2015 вночі зайшов до літнього майданчика кафе «Підкова», хвіртка була відчинена, він її не ламав, та викрав два нотбуки, комп`ютерну мишку, зарядний пристрій, сумку для нотбука. Вважає, що він не проникав в кафе, а зайшов вільно через відкриту фіртку.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого оспорюючи кваліфікацію злочину пояснила, що літній майданчик кафе не є приміщенням, або сховищем у розумінні ст.185 ч. 3 КК України , тому просить перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.2 ст. 185 КК України.
Суд розглянув провадження за повним дослідження доказів відповідно до положень ч. 2 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений оспорює кваліфікацію своїх дій.
Потерпілий ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 звернулись до суду з заявою в якій просять розглянути справу у їх відсутність. Матеріальних претензій до неповнолітнього ОСОБА_9 не мають. Просять покарати ОСОБА_9 на розсуд суду.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він працює оперативним працівником у Заводського РВ.21.05.2015 р. йому подзвонили і повідомили, що в кафе «Підкова» вкрадено два ноутбука. Коли проглядали відеозапис, то він пізнав по ході та зовнішнім ознакам ОСОБА_13 , який неодноразово був замічен в крадіжках.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що в ніч з 20.05.2015 р. на 21.05.2015 р. вона працювала в кафе «Підкова». Відеокамера зафіксувала, як ОСОБА_15 зайшов на літню площадку. При цьому хвіртка була зачинена. Всі впізнали ОСОБА_16 , який часто приходив в кафе і продавав мобільні телефони. На відеозапису видно, як ОСОБА_16 взяв ноутбук, відніс до туалету, повернувся і взяв другий ноутбук.
Допитана у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона разом з ОСОБА_18 гуляли в ніч з 20.05.2015 р. на 21.05.2015 р. Проходячи біля кафе «Підкова» ОСОБА_16 зайшов на літню площадку, хвіртка була не зачинена.
Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітнього свідка ОСОБА_17 ОСОБА_19 пояснила, що її донька дружить з ОСОБА_18 . Він приходив до них додому. Характеризує його позитивно.
Суд дослідив також наступні докази.
Згідно з протоколом огляду предмета - СD-R від 29.05.2015 року (а.с.34 т.2) за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , які впізнали на відео ОСОБА_13 , який неодноразово приходив до них в кафе «Підкова».
Згідно протоколу огляду предмета - СD-R від 29.05.2015 року ( а.с.35 т.2) за участю свідка ОСОБА_20 , який в ході відтворення відеозапису крадіжки предметів невідомою людиною з літньої площадки кафе «Підкова», пояснив, що він впізнав цю людину по зовнішнім ознакам - це хлопець по імені ОСОБА_16 , який неодноразово приходив у кафе «Підкова» і пропонував щось придбати.
Згідно протоколу огляду предмета СD-R від 29.05.2015 року(а.с.36 т.2) за участю свідка ОСОБА_12 , який в ході відтворення відеозапису крадіжки предметів невідомою людиною з літньої площадки кафе «Підкова», пояснив, що він впізнав цю людину по ході - це ОСОБА_15 .
Згідно протоколу огляду предмета - ноутбук «Lenovo» G465/G565 (серійний номер: СВ05890431) в корпусі чорного кольору від 25.05.2015 року та фототаблиці до нього (а.с.37 т.2), за участю потерпілого ОСОБА_10 , який оглянув ноутбук та пояснив, що цей ноутбук належить йому.
Згідно протоколу огляду гарантійної книги від 25.05.2015 р. ( а.с.44 т.2)за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка добровільно видала книгу, назва фірми нетбука «emachines».
Відповідно до ч.7 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб.
Суд, переглянувши відеозапис з диска СD-R, встановив, що впізнати людину, яка проникла на літню площадку кафе «Підкова» неможливо, а також неможливо встановити яким шляхом вона потрапила на літню площадку.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує проти факту скоєння крадіжки з території літньої площадки кафе «Підкова», а заперечує проти проникнення до цієї площадки шляхом відкриття хвіртки.
Органом досудового розслідування не доведено наявність у ОСОБА_9 наявність умислу на проникнення до літньої площадки кафе.
Суд вважає відеозапис неналежним і недопустимим доказом, оскільки на цьому запису неможливо встановити, вік людини, його зовнішні ознаки, ріст, одяг, в якому вона одягнута.
Тому, суд критично оцінив покази свідків обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , які раніше неодноразово бачили і добре знають ОСОБА_9 ,, і не назвали по яким саме зовнішнім ознакам вони впізнали ОСОБА_9 на відеозаписі, а усі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого, так як згідно до ч.3 ст..62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд вважає, що територія літнього кафе не є місцем зберігання матеріальних цінностей, а саме ноутбука і нетбука, і тому дії неповнолітнього ОСОБА_9 підлягають перекваліфікації з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України.
Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_21 за ч.2 ст.185КК України доведена доказами, дослідженими у судовому засіданні, і тому покази ОСОБА_9 слід покласти в основу вироку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого за: ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт проникнення обвинуваченим до приміщення або сховища.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, за ст. 185 ч.2 КК України є злочином середньої тяжкості.
- дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, умови його життя та виховання, який за місцем проживання та навчання характеризується негативно, на обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває, виховувався без батьків, проживає з опікуном бабусею, яка в силу похилого віку не може приділяти достатньо часу для виховання неповнолітнього ОСОБА_9 , що відображено в характеристиці обвинуваченого з місця навчання.
- обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім,
- обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.
Враховуючи те, матеріальна шкода повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна, те що потерпілі не наполягають на суворому покаранні, а також враховуючи його неповнолітній вік, суд вважає за необхідним призначити ОСОБА_9 покарання з іспитовим строком у відповідності до ст. 104 КК України.
З урахуванням того, що за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2015 р. ОСОБА_9 засуджено до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки, злочин по даному кримінальному провадженні вчинив до постановлення вироку від 31.08.2015 року, тому остаточне покарання за сукупністю злочинів суд визначає за правилами ч.4 ст.70 КК України, зарахувавши покарання частково відбуте за попереднім вироком.
Судові витрати по проведенню експертизи покласти на опікуна неповнолітнього обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
Визнати неповнолітнього ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі .
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015 р. у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк 2 роки, поклавши в силу ст. 76 КК України обовязок періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, та повідомляти їх про зміну місця проживання , навчання або роботи, а також не виїзжати без їх відома за межі України на постійне проживання..
Запобіжний захід тримання під вартою залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.
Речові докази ноутбук «Lenovo» G465/G565 (серійний номер: СВ05890431) в корпусі чорного кольору, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_10 повернути власнику ОСОБА_10 .
Стягнути з ОСОБА_6 витрати по залученню експерта в сумі 306,90 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, що знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1