Справа № 148/1452/16-к
Провадження №11-сс/772/242/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 19 липня 2016 року матеріали кримінального провадження № 0000371 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо -

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

з неповною середньою освітою, раніше судимого:

вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.05.2016 року

за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України

звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Як вбачається з матеріалів судової справи, 26.06.2016 року біля 02 год., проходячи повз магазин «Фортуна» в с. Клебань Тульчинського району по вул. Соборній, 15-а побачив припаркований неподалік автомобіль «Мерседес-Бенц Спрінтер 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , жителю с. Клебань Тульчинського району, після чого вирішив незаконно заволодіти цим транспортним засобом з метою покататись. ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля, шляхом вільного доступу через незачинені дверцята проник до салону, де під килимом знайшов ключ та вставив у замок запалення. Завівши двигун. ОСОБА_7 поїхав додому до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 в с. Гути Тульчинського району, щоб провідати свою доньку. Повернувшись із с.Гути, ОСОБА_7 припаркував викрадений транспортний засіб неподалік магазину «Фортуна», де його побачив власник автомобіля ОСОБА_8 , якому ОСОБА_7 добровільно видав ключі від автомобіля.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , посилався на те, що прокурором при розгляді клопотання не було обґрунтовано та доведено необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 діб із використанням електронного засобу контролю та покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за першою вимогою; 2) не залишати місця постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно посилався на те, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину через очевидну малозначність діяння, що лише формально підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. Наявність судимості у підозрюваного, вчинення дій, які не завдали шкоди потерпілому в період іспитового строку не є достатньою підставою вважати про можливість вчинити підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Крім того, жодних доказів того, що ОСОБА_7 ухиляється від виконання таких обов`язків прокурором не надано.
Висновок суду про відсутність необхідності тримання під вартою ОСОБА_7 та обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є мотивовано-обґрунтованим, із врахуванням вимог ст. 178 КПК України та повністю відповідає вимогам ст.ст. 193, 194 КПК України, в зв`язку з чим, підстав для скасування ухвали слідчого судді І інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляцію прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 за ст. 289 ч. 2 КК України про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту терміном на 60 діб із використанням електронного засобу контролю та покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за першою вимогою; 2) не залишати місця постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: