АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/2523/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 вересня 2016 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю апелянта ОСОБА_6 , її представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора міста Києва, яка полягала у невиконанні дій, передбачених ст. 220 КПК України в частині скасування у закритій кримінальній справі № 51-3429 накладених раніше арештів на майно та спрямування прийнятих рішень до належних органів для скасування обтяжень, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора міста Києва, яка полягала у невиконанні дій, передбачених ст. 220 КПК України в частині скасування у закритій кримінальній справі № 51-3429 накладених раніше арештів на майно та спрямування прийнятих рішень до належних органів для скасування обтяжень.

На обґрунтування слідчий суддя послався на норми КПК України 1960 року, КПК України 2012 року, прийшов до висновку, що чинний КПК України не дає підстав для оскарження дій, рішень та бездіяльності слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, яке закрите встановленим КПК 1960 року порядком і на цих підставах прийшов до висновку що вказана у скарзі заявника бездіяльність не підлягає розгляду та відмовив у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 зауважує, що кримінальна справа відносно її довірителя дійсно була розслідувана за правилами КПК 1960 року, за якими, постановою суду від 5 серпня 2013 року була скасована постанова заступника прокурора міста Києва 23 червня 2011 року про порушення кримінальної справи, в ході розслідування якої були накладені арешти на майно ОСОБА_8 постановами від 7 вересня 2011 року та від 23 лютого 2012 року.

На підставі згаданої постанови суду від 5 серпня 2013 року, винесеної в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, у зв`язку з чим кримінальне провадження було припинено.

В силу цього, ОСОБА_6 звернулась 24 березня 2016 року до прокурора із заявою, в порядку КПК України 1960 року та Перехідних положень КПК України 2012 року про скасування згаданих вище постанов про накладення арештів.

Відповіддю від 14 березня 2016 року заступник начальника першого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 відмовив їй в задоволенні цього клопотання, посилаючись на непотрібність цих дій, бо оскільки постанова про порушення кримінальної справи скасована, то, в силу вже самого цього факту, слід визнати, що скасовані й інші заходи процесуального примусу, тобто запобіжні заходи, арешти на майно тощо, а також рекомендував звернутися безпосередньо до Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві.

Вважаючи таку відповідь бездіяльністю прокурора вона і оскаржила її до слідчого судді. на цих підставах ОСОБА_6 просила скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою прийняти рішення по суті скарги на бездіяльність прокурора міста Києва щодо неприйняття рішення за її заявою про скасування арештів майна ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, виступ представника апелянта адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів, перевіривши доводи апеляційних вимог в сукупності з матеріалами судової справи, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до п.9 Перехідних положень КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, посилаючись на положення КПК України 2012 року, які регламентують право та порядок звернення зі скаргами на бездіяльність слідчого, прокурора та їх розгляд, і ігноруючи вимоги п.9 Перехідних положень цього кодексу, слідчий суддя неправильно застосував кримінальний процесуальний закон, бо мав керуватися положеннями КПК 1960 року.

Відповідно до ч.16 ст. 2368 КПК 1960 року, набрання законної сили постановою суду про скасування постанови про порушення справи тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких під час досудового слідства встановлювались обмеження.

При цьому, за своєю стилістичною конструкцією вказана правова норма не зазначає, що вже сам по собі факт скасування постанови про порушення кримінальної справи автоматично означає, що згадані в ній обмеження, які встановлювалися в період дізнання та досудового слідства, автоматично оголошуються скасованими.

Більше того, в тексті ст. 2368 КПК України відсутнє зобов`язання суду одночасно зі скасуванням постанови про порушення кримінальної справи, приймати рішення щодо згаданих обмежень.

Отже, у своїй відповіді заступник начальника першого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 допустив хибне трактування кримінально-процесуального закону, викладеного КПК 1960 року.

Насправді, відповідно до ч.1 ст. 6; п.1 ст. 213 КПК України 1960 року, у цьому конкретному випадку слідчому належало прийняти рішення про закриття кримінальної справи і в своїй постанові про її закриття керуватися, зокрема, положеннями ч.1 ст. 214 КПК України 1960 року, що зроблено не було.

Натомість заступник начальника першого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 без прийняття за зверненням ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 належного процесуального рішення обмежився направленням заявниці письмової відповіді.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати відповідальну особу прокуратури міста Києва прийняти у кримінальній справі № 51-3429 рішення за зверненням ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 від 24 березня 2016 року відповідно до згаданих вище положень КПК України 1960 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за її скаргою на бездіяльність прокурора міста Києва скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати прокуратуру міста Києва прийняти рішення за зверненням ОСОБА_6 щодо скасування арештів, накладених на майно ОСОБА_8 у кримінальній справі № 51-3429 відповідно до положень КПК України 1960 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: