Справа № 667/2035/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Комсомольського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження за № 0000662 від 04.02.2015, за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ст.190 ч.2, ст.15 ч.1, ст.190 ч.1, ст.358 ч.1 КК України -

в с т а н о в и в:
В клопотанні зазначено, що в провадженні слідчого перебуває вказане кримінальне провадження. В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до свідчень гр.. ОСОБА_5 , було встановлено що, у 2011 році, він будучи директором ПП «Стевлалі», обслуговувався у відділенні «Діамантбанку, керуючим якого на той момент був ОСОБА_6 .

Його дружина - ОСОБА_7 , відповідно свідоцтва на право власності від 19.01.2005 року виданого фондом комунального майна м. Херсон, та відповідно до розпорядження № 16975-ж від 19.01.2005 року (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.03.2011 року) будучи власницею квартири по АДРЕСА_1 , 04.04.2011 року, відповідно договору дарування ? частини квартири подарувала вказану частину квартири їх дочці - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.10.2012 року ОСОБА_9 довірила йому та дружині управляти та розпоряджатись усім належним їй майном, в тому числі і нерухомим.

26.01.2015 року в ході спілкування з нотаріусом ОСОБА_10 , стало відомо про те, що до неї від його імені і посилаючись на довіреність звертався ОСОБА_6 , з проханням надати йому копії документів на квартири за адресою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Відповідно до даних з нотаріального реєстру, 06.01.2015 року ОСОБА_6 , продав квартиру за адресою ОСОБА_11 своїй матері ( оцінивши її в 149 500 грн.). Після чого, 06.01.2015 року мати ОСОБА_13 , подарувала вказану квартиру синові ОСОБА_13 , (за ціною 459 809 грн.) Зазначені договори оформив нотаріус ОСОБА_14 .

Також встановлено, що під час оформлення довіреності від його імені на ім`я ОСОБА_6 , нібито з метою реструктуризації овердрафту, нотаріус ОСОБА_15 , видав по суті генеральну довіреність від його імені на ім`я ОСОБА_6 .

Дізнавшись про те, що його квартири продані, він відразу ж прибув до ЖЕКу, для того щоб дізнатися яким чином було виписано з квартири його неповнолітню дитину. У ході спілкування з працівником ОСОБА_16 , ОСОБА_17 дізнався, про те, що в грудні 2014 року, а також у подальшому, в ЖЕКу від його імені хтось брав довідки про склад сім`ї. Оглянувши журнал реєстрації видачі довідок, він побачив, що згідно із записами з журналу, 19.12.2014 року за довідками звертався він і його донька, проте доньки в той момент в Україні не було, вона була в Лондоні. Також в графі підпис, стоїть не його, а підпис ззовні схожий на підпис ОСОБА_18 .

На підставі викладеного, враховуючи те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і те, що незастосування заборони на розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даним майном може призвести до його подальшого незаконного продажу чи перереєстрації на третіх осіб, що може перешкодити кримінальному провадженню, просить накласти арешт на майно, а саме: на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив вимоги слідчого задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 170 КПК України арештом майна це тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. 2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (Випадки застосування спеціальної конфіскації).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області (на даний час Комсомольського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області) ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України за № 0000662, в тому числі щодо факту заволодіння посадовими особами ПАТ « Діамантбанк» шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_2 .
ОСОБА_19 є власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.02.2015 року, яку він придбав у ОСОБА_20 .
З пояснень прокурора та з матеріалів провадження вбачається, що у кримінальному провадженні власнику квартири ОСОБА_19 підозру у вчиненні злочину не пред`явлено.

При обгрунтуванні свого клопотання слідчий послався лише на наявність достатніх підстав вважати, що це майно є предметом кримінального правопорушення та незастосування заборони на його розпорядження може перешкодити кримінальному провадженню.

Але таке посилання не відповідає підставам передбаченим статтею 170 КПК України.

ОСОБА_19 у цьому кримінальному провадженні підозра не оголошувалась та він не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями іншої особи, як вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Статтею 170 КПК України не передбачено накладення арешту на «предмет вчинення злочину».

У суда не має підстав вважати, що ОСОБА_19 являється недобросовісним набувачем. Крім того, рішенням Суворовського районного суду від 29.10.2015 року, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.12.2015 року, встановлено, що ОСОБА_19 є добросовісним набувачем зазначеної квартири.

Таким чином, суд вважає, що з підстав зазначених слідчим, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.
СуддяОСОБА_1