Справа № 592/2068/16-к
Провадження № 1-в/592/647/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області - ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курган Лебединського району Сумської області, освіта вища, відбуває покарання в СВК №116 за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 11.06.2013 року за ч.4 ст.187 КК України, яким він засуджений до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 відбув ? строку призначеного покарання, набув право на умовно-дострокове звільнення. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не порушував дисципліну, сумлінно працював, виконував всі вказівки та розпорядження адміністрації, має подяки та заохочення, став на шлях виправлення. Крім того, батьки засудженого ОСОБА_6 є пенсіонерами, важко хворіють, потребують стороннього догляду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримали з зазначених підстав. Додатково ОСОБА_6 пояснив, що він виконував роботи по ремонту та благоустрою житлової секції, впорядковував спортивний майданчик, проводив роботи по благоустрою території установи, за що має подяки в 2014 та в 2016 році, стягнень не має. Він дійсно оскаржував вирок суду в апеляційному, касаційному порядку. Оскільки вирок набрав законної сили, вирок суду він визнає. За вироком суду кошти в відшкодування шкоди він не сплачував. Після звільнення має намір працювати, буде відшкодовувати шкоду.

Представник Сумської виправної колонії начальник відділення соціально- психологічної роботи ОСОБА_5 пояснив, що засуджений ОСОБА_6 перебуває в його відділенні. За час відбування покарання засуджений характеризується з позитивної сторони, вимоги режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має. Постійно залучається до роботи з благоустрою установи, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, проводив ремонт в житлових секціях, працював по благоустрою території, впорядкував спортивний майданчик. Має два заохочення за сумлінне ставлення до праці. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, вважає доцільним застосування ст.81 КК України. Під час спілкування з ОСОБА_6 , з пояснень засудженого він дійшов до висновку, що ОСОБА_6 вину у скоєному злочині визнає. Клопотання захисника ОСОБА_6 підтримує повністю.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що за результатами оцінки засудженого ОСОБА_6 останній не довів своє виправлення, оскільки засуджений, який вчинив особливо тяжкий злочин, вважає, що засуджений незаконно, оскаржуючи вирок суду, заподіяну шкоду не відшкодував, заходів щодо відшкодування шкоди не вживав. Не можна вважати, що засуджений ОСОБА_6 визнав свою вину у скоєному злочині. Щодо ставлення до

праці, то засуджений ОСОБА_6 виконував законні вимоги адміністрації, що передбачено нормами КВК України. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 не підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання.

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 , його захисника, думку представника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області та прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 11.06.2013 року за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна, строк відбування покарання обчислюється з 12.08.2011 року .До Сумської виправної колонії №116 прибув 06.09.2014 року. Під час відбування покарання етапувався до Київського слідчого ізолятора у зв`язку з розглядом у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ його касаційної скарги.

Початок строку 12.08.2011 року, кінець строку 10.01.2017 року. Станом на 22.04.2016 року не відбута частина покарання становить 08 місяців 19 днів.

Згідно з вимогами ч.3 ст.81 КК України засуджений ОСОБА_6 відбув більше ? строку призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, що підтверджується характеристиками, які є в матеріалах особової справи і надані суду. Згідно з даними характеристики, поясненнями начальника відділення соціально- психологічної роботи ОСОБА_5 засуджений ОСОБА_6 приймає активну участь в суспільно-корисній праці у відділенні, проводив ремонт у житлових секціях, впорядковував спортивний майданчик, проводив роботи по благоустрою території. За сумлінне ставлення до праці, активну участь по благоустрою місць позбавлення волі має два заохочення. Відразу по прибуттю в колонію він звернувся з заявою щодо його працевлаштування, але працевлаштований не був. Як пояснив представник СВК №116 ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_6 не відмовлявся від залучення його до роботи, до праці залучався, зауважень з цього приводу не мав.

Засуджений ОСОБА_6 приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачається з пояснень начальника відділення соціально-психологічної роботи ОСОБА_5 , який безпосередньо контролював поведінку засудженого, з`ясовував його ставлення до вчиненого злочину, його подальшу поведінку та життєву позицію, останній прийшов до висновку щодо виправлення засудженого ОСОБА_6 . Питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 було предметом розгляду комісії в Сумській виправній колонії №116 і всі члени комісії одностайно висловилися щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_6 ст.81 КК України (протокол комісії від 12.04.2016 року).
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується позитивно, вимоги режиму тримання не порушує, стягнень не має, приймає участь у суспільно-корисній праці на відділенні, з власної ініціативи залучається до роботи з благоустрою місць позбавлення волі, поліпшення умов проживання засуджених, до праці ставиться сумлінно, за що має два заохочення, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

Оскарження вироку суду в апеляційному, касаційному порядку є конституційним правом особи, захищається нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Засуджений ОСОБА_6 скористався своїм правом на оскарження вироку суду в апеляційному і касаційному порядку і у зв`язку з набранням вироком законної сили і визнанням його винним, він визнає вирок суду, має намір виконувати вирок суду в частині відшкодування шкоди.
Нормами ст.81 КК України не передбачено підстав для відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення у разі оскарження особою вироку суду чи не відшкодування останнім шкоди. Стосовно відшкодування шкоди, то до установи виконання покарань не надходив виконавчий лист щодо стягнення коштів з ОСОБА_6 .

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення суд приймає до уваги, що засуджений ОСОБА_6 має батьків пенсійного віку, має дитину, з якими постійно спілкується, підтримує з ними соціальні зв`язки, а це є частиною ресоціалізації засудженого, його відновлення в соціальному статусі як члена суспільства.

Встановлені судом факти дають суду можливість дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і не має необхідності в подальшому відбуванні реального покарання у вигляді позбавлення волі, відносно нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання, призначеного за вироком Десннянського районного суду м.Києва від 11.06.2013 року на не відбутий строк 8 (вісім) місяців 19 (дев`ятнадцять ) днів.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з моменту проголошення, засудженим в той же строк з моменту вручення ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1