Справа № 154/1086/16 Провадження №11-кп/773/420/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000118 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Володимир Волинський, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий, раніше судимий вироками Володимир-Волинського міського суду Волинської області від:
- 06.12.1999 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1970 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 01.10.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 26.08.2009 року за ст. 395 КК України на 3 місяці арешту;
- 24.06.2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 28.09.2015 року звільнений по відбуттю покарання;
засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.
Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, з метою заволодіння чужим майном:

- в один із днів в кінці листопада 2015 року, проник через незачинені двері, у господарське приміщення, розташоване на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_8 порося, вартістю 550 грн.;
- 04 лютого 2016 року, близько 16 год. 30 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи у приміщенні кафе «Зустріч», що розташоване по вул. Луцькій, в м. Володимирі-Волинському, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав зі столу майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Самсунг С 3010» з сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар», загальною вартістю 410 грн.;
- 11 лютого 2016 року, в період з 18 год. по 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом зламу навісного замка, проник у приміщення гаража, розташованого на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав майно ОСОБА_10 зварювальний апарат, дві електричні дрелі, два автомобільні титанові диски з шинами та два автомобільні диски без шин, а всього майна на загальну суму 4000 грн.;
- 17 лютого 2016 року, у вечірню пору доби, точної години не встановлено, шляхом вільного доступу, з під`їзду житлового будинку АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав спортивний велосипед гірського типу з відкритою рамою, вартістю 700 грн., який належав ОСОБА_11 ;
якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій, в той же час посилається на призначення йому надто суворого покарання. В обґрунтування вказує, що суд при призначенні покарання не врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочинів, і потерпілі будь-яких претензій до нього не мають, оскільки він все викрадене майно їм повністю повернув. У зв`язку з цим просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав останню та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції матеріали даного кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого злочину та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Посилання обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі на призначення йому надто суворого покарання апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, згідно ст. ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано, як кількість так і тяжкість вчинених ним злочинів, із яких два є тяжкими, а два середньої тяжкості, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується виключно негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі і корисних, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, нові злочини вичинив через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого було визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною ж, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд підставно визнано вчинення ним двох злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання обвинувачено в своїй апеляційній скарзі на неврахування судом при призначенні покарання всіх обставин що пом`якшують покарання, та відсутність будь-яких претензій до нього з боку потерпілих, оскільки він повернув їм викрадене майно, апеляційний до уваги не приймає, оскільки всі пом`якшуючі покарання були зазначені у вироку і враховані судом при призначенні покарання останньому, а викрадене майно потерпілим поверталось працівниками поліції після його вилучення.

З огляду на вищенаведене та, приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованих злочинів, їх кількість та тяжкість, особу винного, всі обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з поміщенням його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а тому обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. ч. 2 та 3 ст. 185 КК України, а остаточне на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку з мотивів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, а тому, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: