Справа № 206/1863/16-к
Провадження № 1-кп/206/110/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" квітня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду в м. Дніпропетровську, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000046 від 10.04.2015 року, за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
01 квітня 2016 року в провадження Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 10.04.2015 року, за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою суду від 01 квітня 2016 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, присутній у судовому засіданні обвинувачений, та його захисник-адвокат, проти призначення судового розгляду не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Так, згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, як вбачається з обвинувального акту " ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України", далі за текстом зазначається за яких обставин останній "вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 204 КК України» та в підсумковій частині дії ОСОБА_5 кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 204 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також транспортування з метою збуту і збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв;

- ч. 2 ст. 204 КК України, як незаконне виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів;

- ч. 3 ст. 204 КК України, як незаконне виготовлення алкогольних напоїв, з недоброякісної сировини (матеріалів), що становлять загрозу для здоров`я людей.

Отже, незрозуміло ознаки яких саме кримінальних правопорушень вбачає орган досудового розслідування в діях ОСОБА_5 та за якими статтями йому повідомлено про підозру.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

У рішенні від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Також, обвинувальний акт взагалі не містить найменування такої сторони кримінального провадження, як обвинувачений, не зазначені повні ім`я та по-батькові слідчого, прокурора.
Крім того, відповідно до ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який згідно вимог ст. 109 КПК України повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В той час в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а саме, як приклад вказано захід забезпечення кримінального провадження п. 15, однак даних про строк його застосування не зазначено.

Виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 293, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області, для усунення виявлених недоліків, у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1