У Х В А Л А
Справа № 184/513/16-к
Номер провадження 1-кп/184/56/16

28.03.2016м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Орджонікідзе підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001059 від 28 вересня 2015 року відносно неповнолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоскресенське, Нововоронцовського району, Херсонської області, громадянина України, українця, не одружений, освіта неповна середня, не навчається та не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 186 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законний представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
15 березня 2016 року з Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0001059 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2015 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що підстав для повернення обвинувального акту немає і він може бути призначений до судового розгляду та по справі можуть бути проведені підготовчі дії.

Суд ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, які з`явились до суду, вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод передбачено, що кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477 - 1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Презумпція невинуватості особи закріплена також у ч.1 ст.17 КПК України.

Частина ч.5 ст.17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) також встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження.

З огляду на вимоги ч.1 ст.9 КПК України що до презумпції невинуватості повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Перевіряючи складений обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК і не вдаючись до питань, які підлягають вирішенню під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що в порушення вимог, наведених у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України та п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення та його кваліфікації стверджується, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 186 КК України, що є тотожнім визнанню його винуватими до ухвалення судом обвинувального вироку, який набрав би законної сили.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч.5 ст.17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та його кваліфікації містяться твердження про вчинення обвинуваченим, кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.ч.1,2 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

Виходячи з засад змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями норм КПК України, Конституції України та Конвенції у зв`язку з недотриманням презумпції невинуватості.

Приходячи до такого висновку, суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, п.94 рішення (постанови) вказаного суду від 23.10.2008 року «Хужин і другі супротив Російської Федерації».

Щодо інших недоліків обвинувального акту та доданого до нього реєстру суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

У кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат (ст.91 КПК України). Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).

Відповідно до п.7 ч.2 ст.291 КПК України розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинен бути зазначений в обвинувальному акті.

Кримінальні правопорушення, які передбачені ч.1,2 ст.186 КК України, є злочинами з матеріальним складом, тому для визначення наявності його ознак в діях особи необхідно встановити вартість викраденого майна, яка безпосередньо пов`язана із настанням відповідної шкоди, яка, в свою чергу, визначається із врахуванням матеріального становища потерпілого та спричинених йому збитків.
Під час підготовчого судового засідання прокурор пояснив, що по справі проводились судово-товарознавчі експертизи, відповідно висновок експерта за №64 від 21.10.2015 року та висновок експерта №13 від 18.01.2016 року. Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що вказані експертизи проведені ОСОБА_10 .
Відповідно до ст.9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство Юстиції України.
Відповідно до даних Реєстру атестованих судових експертів ОСОБА_10 не є атестованим судовим експертом, яка може відповідно до вимог ст.69 КПК України проводити судові експертизи у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є не тільки забезпечення швидкого розслідування та судового розгляду, а й повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Згідно з вимогами закону, саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок звернутися до експерта для визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру. Перекладення цих обов`язків на суд, суперечить засадам кримінального провадження, визначеним в Главі 2 КПК України і є недопустимим, оскільки, згідно чинного КПК України, власна ініціатива суду щодо збирання додаткових доказів є суттєво обмеженою і суперечить процесуальному статусу суду з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та наявності у сторони обвинувачення обов`язку доказування, а також слід зазначити, що суд під час судового розгляду при з`ясуванні розміру матеріальних збитків позбавлений можливості доручення проведення експертизи експертній установі або експертам без наявності клопотань від сторін кримінального провадження.
Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
У доданому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, не зазначено їх реквізити. Реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту.
- в порушення вказаних вимог в реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься відомостей, що обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_3 ;
- в реєстрі не вказані прокурори, які входять до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні та прізвище призначеного процесуального керівника, оскільки як вбачається з доданого реєстру спочатку процесуальним керівником був прокурор ОСОБА_11 , але обвинувальний акт затверджений прокурором ОСОБА_4 ;
- в реєстрі відсутнє процесуальне рішення щодо речових доказів по справі та місце їх знаходження, а також відсутні відомості про роз`яснення процесуальних прав, як неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_3 , так і неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 , її законному представнику ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_8 .
Згідно з п. 8 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи підчас досудового розслідування).
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту неналежно виконано зазначені вимоги закону, оскільки відстані відомості про витрати на проведення судово-медичної експертизи № 58 від 04.02.2016 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_12 .
Крім того, суд зазначає, що прокурором було неналежно затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001059 від 28.09.2015 року, оскільки засвідчення документів має здійснюватись шляхом їх підписання, затвердження та поставлення печатки, що в повному обсязі зроблено не було, оскільки обвинувальний акт затверджений лише підписом прокурора ОСОБА_4 без печатки відповідної прокуратури, що суперечить вимогам п.9.5, 18.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, якими встановлено, що офіційний документ, яким є обвинувальний акт, підписується посадовою особою та затверджується печаткою відповідного органу.
Вище вказане свідчить про очевидні недоліки і неповноту, яка міститься в обвинувальному акті і реєстрі матеріалів досудового розслідування, оскільки в них не відображені всі необхідні відомості відносно обвинуваченого та всі прийняті рішення і проведені процесуальні дії.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Вказані недоліки обвинувального акту є істотними й відповідно підлягають усуненню прокурором. Після повернення обвинувального акта прокурору зазначені в мотивувальній частині ухвали суду недоліки обвинувального акта повинні бути усунені протягом місячного строку.
Керуючись ст.110, п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369, 371, 372 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001059 від 28 вересня 2015 року відносно неповнолітнього ОСОБА_3 за його його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.186 КК України - повернути прокурору Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 , для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків протягом місячного строку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1