Дата документу Справа № 328/968/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/968/16-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1391/16 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 9 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічевськ Одеської області, татарина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого повну загальну середню освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 8 червня 1994 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 81 ч. 4, 140 ч. 3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік 6 місяців;

2) 17 січня 1996 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 81 ч. 4, 140 ч. 3, 141 ч. 2, 206 ч. 2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 3 червня 1997 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 10 днів;

3) 19 березня 2003 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 296 ч. 3, 122 ч. 1, 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 2 грудня 2005 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

4) 4 лютого 2010 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнений 21 липня 2014 умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 24 дні,

!
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України та засуджено:

за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 4 лютого 2010 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання відраховано з 9 червня 2016 року.

Зараховано у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2016 року по 9 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Цим же вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вирок у відношенні них ніким з учасників процесу не оскаржується, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду 10 грудні 2015 року, приблизно о 17 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою на таємне викрадення чужого майна в групі і між собою, проникли до приміщення літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де таємно повторно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , завдавши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 570 грн.

Крім того 11 грудня 2015 р. приблизно о 17годині 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою на таємне викрадення чужого майна, в групі між собою, проникли до приміщення літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 200 грн.

Крім того 12 грудня 2015 р. приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою на таємне викрадення чужого майна, в групі між собою проникли до буд. АДРЕСА_2 , де таємно повторно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 570 грн.

Крім того 21 грудня 2015 приблизно о 18 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Вербова (колишня вул. 26 Бакинських Комісарів) в м. Токмак, поруч з буд. № 58, під час розмови зі ОСОБА_11 , з лівої кишені куртки останньої повторно відкрито викрав грошові кошти в сумі 726 грн. На прохання ОСОБА_11 припинити свої злочинні дії ОСОБА_7 не відреагував та з викраденими грошовими коштами зник з місця вчинення злочину, тим самим заподіяв ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 726 грн.

Крім того, 8 лютого 2016 приблизно o 11годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на сходинковому майданчику біля вхідних дверей в житлову секцію на четвертому поверсі другого під`їзду буд. АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_12 , діючи умисно, наніс останній один удар лобовою частиною голови в область обличчя з правої сторони, спричинивши синець біля зовнішнього краю правої надбрівної дуги з переходом на верхнє віко та синець в місці проекції правої вилиці, які згідно висновку судово-медичного експерта № 27 від 8 лютого 2016, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання. Просить взяти до уваги, що він співпрацював зі слідством, не переховувався, щиро покаявся, потерпілі не мають ні матеріальних ні моральних претензій, що підтверджується документально.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, разом з тим вважала, що вирок суду підлягає зміні шляхом зазначення початку строку відбування покарання обвинуваченим не з дня проголошення вироку, а з часу його затримання, розглянувши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, за ст. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких.

Суд врахував наявність обставини, яка пом`якшує покарання та виразилася в тому, що він щиро розкаявся у скоєному.

Разом з тим, суд обґрунтовано в якості обставини, яка обтяжує покарання врахував, що злочини ОСОБА_7 вчинені були у стані алкогольного сп`яніння, а також врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тяжкими або хронічними захворюваннями не страждає, зловживає спиртними напоями, злочини вчинив на ґрунті пияцтва.

З урахуванням наведених обставин вчинення злочинів та даних про особу обвинуваченого суд прийшов до обґрунтованого висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства та за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України призначив покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому за чинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України суд призначив покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, що є покаранням в майже мінімальних межах санкції цієї частини статті 185 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначив покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, що є мінімальним покарання, передбаченим цим кримінальним законом. За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України суд призначив покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, що також не є найбільш суровим видом та розміром покарання, передбаченим цим кримінальним законом.

Не вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість і прийняте у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України рішення суду про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Матеріали провадження свідчать, що злочини, за які ОСОБА_7 засуджено цим вироком суду, вчинені ним були під час його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 4 лютого 2010 року, на невідбутий строк 2 роки 24 дні.

Призначаючи покарання, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України невідбуту частину покарання приєднав частково в розмірі двох місяців та призначив остаточне покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання не спростовують, на несправедливість покарання через його суворість не вказують.

З огляду на зазначене судова колегія приходить до висновків, що підстави для пом`якшення призначеного покарання відсутні, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підстави для зміни вироку суду в частині зазначення початку строку відбуття покарання також відсутні, оскільки суд першої інстанції, зазначивши цей строк з дня проголошення вироку з 9 червня 2016 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 , який з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 16 лютого 2016 року, весь час перебував під вартою, зарахував весь час його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України судова колегія вважає необхідним зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з часу проголошення вироку до моменту набрання ним законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 9 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2016 року по 30 серпня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4