№ 1-кп/756/925/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И
7 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0008427 від 01.09.2015 року стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину, 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.03.2004 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.4, 357 ч.1, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 03.12.2010 року по відбуванню строку покарання,

що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
1 вересня 2015 року близько 15 години ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , помітив попереду себе раніше невідому йому жінку. Обігнавши її по ходу свого руху, ОСОБА_3 виявив на шиї вказаної жінки золотий ланцюжок вагою 5 грамів із золотим хрестиком вагою 3 грами та золотий ланцюжок вагою 4,12 грами з підвіскою вагою 1,16 грами. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з метою власного збагачення за рахунок чужого майна.

ОСОБА_3 , обігнавши ОСОБА_6 та пройшовши декілька метрів, поступово уповільнив кроки, після чого взагалі зупинився напроти парадного під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 . Зупинившись, ОСОБА_3 дочекався поки ОСОБА_6 порівняється з ним, та скориставшись відсутністю навколо них сторонніх людей, ОСОБА_3 правою рукою схопився за золоті ланцюжки, які висіли на шиї ОСОБА_6 , та почав за них смикати з метою їх розірвання та подальшого викрадення.

Розірвавши вказані золоті ланцюжки, ОСОБА_3 не зміг заволодіти ними оскільки ОСОБА_6 трималася за них рукою. В результаті розірвання належних ОСОБА_6 золотих ланцюжків, ОСОБА_3 заволодів золотим хрестиком вагою 3 грами, який висів на одному з розірваних ним ланцюжків, та підвіскою вагою 1,16 грами, яка висіла на другому розірваному ланцюжку.

Відкрито викравши золотий хрестик та золоту підвіску з діамантом, які належать ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на и повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 залишив місце злочину, та намагаючись уникнути переслідування зі сторони пересічних громадян, побіг в напрямку будинку № 14, який розташований по вул. Попова в м. Києві, сховався на горищі, де в подальшому був затриманий працівниками міліції.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму в розмірі 24783 гривні 32 копійки, яка складається з відкрито викрадених ювелірних виробів: золотого ланцюжка вагою 4,12 грами, золотої підвіски з діамантом вагою 1,12 грами загальною вартістю 18544 гривні 32 копійки, та золотого ланцюжка вагою 5 грамів та золотим хрестиком вагою 3 грами, загальною вагою 8 грамів, згідно з офіційно установленими Національним банком України закупівельними цінами на дорогоцінні метали в брухті станом на 01.09.2015 р. складає 6239 гривень 00 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, а саме: вище перелічених двох золотих ланцюжків, підвіски та хрестика, належних потерпілій ОСОБА_6 , визнав повністю, розкаявся та підтвердив час, місце, спосіб скоєного ним грабежу, не оспорюючи вагу та вартість відкрито викрадених у потерпілої ОСОБА_6 виробів із золота, інші обставини вчиненого. ОСОБА_3 пояснив, що пішов на злочин тому, що його дружила мала народжувати дитину, на це потрібні були матеріальні витрати, проте у нього не було коштів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 показав у суді, що він добровільно і повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_6 спричинену їй шкоду і у матеріалах провадження є її заява про те, що вона не має до нього претензій та просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому злочині кається, пояснив, що наразі він офіційно працевлаштовується на роботу контролером-касиром в Куренівське ТРЕД, отримав направлення не медогляд, який наразі проходить.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, 30.10.2015 р. від неї надійшла заява про те, що вона ні моральних, ні матеріальних претензій до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не має, цивільний позов подавати не буде, покарання ОСОБА_3 просить призначити не пов`язане з позбавленням волі, провадження розглянути за її відсутності. Ще одну аналогічну заяву потерпілої ОСОБА_6 безпосередньо у судовому засіданні долучив до матеріалів кримінального провадження прокурор.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин події та обставин цивільного позову, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується формально позитивно, не працюючий, однак перебуває на стадії працевлаштування - проходить медогляд за направленням Куренівського ТРЕД, одружений 14.02.2015 року, має новонароджену доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 09.03.2004 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.4, 357 ч.1, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.12.2010 року по відбуванню строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням обставин справи та особи винного, його сімейного стану, критичного відношення до вчиненого, дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 все ж можливі без відбування ним покарання та вважає за доцільне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши при цьому на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілою не подавався.

Про речові докази сторонами кримінального провадження суду не повідомлялося та вони суду не подавалися, про них не клопотали сторони, судом вони не досліджувалися, а відтак, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про їх долю не ухвалюється судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя