Справа № 340/321/15-к
Провадження № 11-кп/779/491/2016
Категорія ч.1 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, згідно зі ст.89 КК України не судимого,-

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.296 КК України на три місяці арешту.

Судом встановлено, що 17 травня 2015 року приблизно о 18 год. ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні приватного магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в селищі Верховина по вул. Грушевського, 22 Верховинського району Івано-Франківської області, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нахабним поводженням та буйством,безпричинно ударом ноги розбив скляну вітрину в цьому магазині, чим заподіяв майнову шкоду його власнику, а також завдав декількох ударів руками й ногами в різні ділянки тіла продавцю ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців, в результаті чого було порушено нормальну роботу вказаного торгового закладу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок суду надто суворим, просить його змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді штрафу або звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що судом не взято до уваги ті обставини, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, відсутність тяжких наслідків від злочину, матеріальна шкода є не значною і відшкодована обвинуваченим ще до винесення судом рішення, потерпілі жодних претензій не мають і просили його суворо не карати, а це діяння він вчинив під впливом алкоголю і тому в сукупності обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечним та став на шлях виправлення.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_7 та потерпілі в судове засідання апеляційного суду не з,явились, хоча про час і місце розгляду кримінального провадження були належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки місцевим судом проведено обмежений порядок дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій, то відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.п.1,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.3 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, склад сім`ї (наявність на утриманні дітей) матеріальний стан.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його позитивну характеристику по місцю проживання, відсутність судимостей у відповідності до ст.89 КК України, ту обставину, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

При призначенні покарання місцевий суд в повній мірі врахував і ті обставини, на які покликається захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі.

Суд визнав такими, що пом,якшують покарання обставини: визнання вини, щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Тому покликання захисника обвинуваченого на те, що судом при призначенні покарання не враховано особу його підзахисного та обставини, що пом,якшують покарання обвинуваченого, є необґрунтованими.

Разом з тим сукупність вказаних обставин не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину настільки, щоб призначити обвинуваченому більш м,який вид покарання, про що просить захисник обвинуваченого.

Обтяжуючою покарання обставиною суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Стан сп`яніння не може слугувати підставою для звільнення від кримінальної відповідальності чи бути обставиною, що пом`якшує покарання. При обґрунтуванні кримінальної відповідальності за дії, вчинені у стані сп`яніння, враховується насамперед відсутність медичного критерію неосудності.

Враховуючи ті обставини, що судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_8 не призначалась, а також, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах він не перебуває, тому твердження захисника про те, що ОСОБА_8 вчинив це діяння під впливом дії на нього алкоголю і не умисно, а його дії носили спонтанний характер, що є пом`якшуючою обставиною його вини, колегія суддів вважає необґрунтованою.

Твердження захисника про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, усвідомив свої дії та перестав бути суспільно небезпечним, спростовуються тим фактом, що ОСОБА_8 раніше уже притягався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без його ізоляції від суспільства, а суд першої інстанції належним чином обґрунтував своє рішення про призначення йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту на строк три місяці, що наближено до мінімальної межі покарання, визначеної санкцією ч.1 ст.296 КК України, яка передбачає покарання у виді штрафу або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, колегія суддів вважає апеляційні доводи захисника обвинуваченого про зміну вироку в частині пом`якшення виду покарання та призначення покарання, не пов`язаного із його ізоляцією від суспільства необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції достатньо мотивував свою позицію про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, а призначення менш суворої міри покарання не матиме достатнього виховного і виправного впливу на обвинуваченого, що суперечить основним завданням кримінального покарання.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4