Справа № 676/2885/15-к
Провадження № 1-кп/676/19/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець Подільський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів: ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13
захисника ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_13 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 7 лютого 2015 року близько 20 години 30 хвилин в с. Острівчани Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою умисного вбивства, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, підійшов до господарства АДРЕСА_2 та власником якого є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього,з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_13 пройшов на подвір`я господарства АДРЕСА_2 та підійшовши до житлового будинку взяв дерев`яну палицю, яка лежала на землі,і через не зачиненні двері пройшов в приміщення житлового будинку господарства. Перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_13 пройшов в приміщення житлової кімнати будинку, де в цей час знаходилась ОСОБА_15 ,та підійшовши до ОСОБА_15 , яка лежала на ліжку, ОСОБА_13 , за версією сторони обвинувачення, умисно, наніс більше трьох ударів палицею, яку він тримав в правій руці в область передньої поверхні грудної клітки ОСОБА_15 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді перелому 3-го ребра справа, синяка та крововиливу в м`які тканини передньої поверхні грудної клітки справа, які по степені тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень і не перебувають в причинному зв`язку із настанням смерті, та тілесні ушкодження у вигляді 2-х синяків на передній поверхні грудної клітки зліва та на передньо-боковій поверхні справа, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень і не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті. Одразу, після цього ОСОБА_13 , діючи в швидкій послідовності, наніс не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_15 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому правої скроневої, лобної і тім`яної кісток, розповсюдженого субарахноїдального крововиливу правобічної субдуральної гематоми, 3-х ран в області правої скроні, в області волосистої частини голови справа, синяка в області верхнього і нижнього повік правого ока, що привело до набряку, стискання головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стоять в причинному зв`язку із настанням смерті, та в наслідок отримання яких ОСОБА_15 померла на місці події.
Зазначеними умисними діями, які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному заподіянні смерті інший особі, ОСОБА_13 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку та, вирішуючи при ухваленні судового рішення питання, передбачені ч.1 ст. 368 КПК України , на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення у ході судового розгляду не доведені, в зв`язку з чим, у відповідності з вимогами п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України , суд ухвалює виправдувальний вирок з наступних підстав.
Зі змісту ч.1, 2 ст. 2 КК України вбачається, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Частиною 3 статті 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно положень ч. 1 ст. 87 КПК України , недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конситиуцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов та порушення права особи на захист, та повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 заперечуючи свою причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому він обвинувачується, показав, що на протязі тривалого часу із ОСОБА_15 не зустрічався до її будинку не заходив та вбивства останньої не скоював. В ніч з 7 на 8 лютого 2015 року перебув за місцем свого проживання.
Судом встановлено, що біля 10 години 8 лютого 2015 року співмешканцем соціального працівника ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в будинку АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_15 із слідами насильницької смерті.
Це об`єктивно підтверджується : даними протоколу огляду місця події від 8 лютого 2015 року, під час проведення якого, в будинку АДРЕСА_2 , тобто за місцем свого проживання був виявлений труп ОСОБА_15 ; висновками судово-медичної експертизи № 34 від 12 березня 2015 року, які свідчать, що смерть ОСОБА_15 настала в наслідок заподіяння останній тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно- мозкової травми, вдавленого перелому правої скроневої, лобної і тім`яної кісток, розповсюдженого субарахноїдального крововиливу правобічної субдуральної гематоми, 3-х ран в області правої скроні, в області волосистої частини голови справа, що привело до набряку, стискання головного мозку та стоять в причинному зв`язку із настанням смерті. (Т.2 а.с. 12-43, 133- 140).
В підтвердження винуватості ОСОБА_13 у вчиненні вбивства ОСОБА_15 сторона обвинувачення посилається: на протокол огляду місця події, під час проведення якого був виявлений труп потерпілої ОСОБА_15 ; дані протоколу слідчого експерименту із участю обвинуваченого ОСОБА_13 , який продемонстрував та розповів про обставини нібито скоєного ним вбивства ОСОБА_15 , під час проведення якого також була виявлена дерев`яна палиця, неподалік будинку потерпілої, тобто місці вказаному обвинуваченим; висновки судових експертиз, в тому числі, якими виявлено на військовому бушлаті ОСОБА_13 та дерев`яній палиці кров потерпілої; покази свідків, якими на думку сторони обвинувачення спростовуються твердження ОСОБА_13 про непричетність до скоєного злочину.
Проте, ці докази, на переконання суду не доводять вини ОСОБА_13 в інкримінованому злочині.
Оглядом місця події слідчі органи зафіксували загальні обставини вчиненого вбивства, про те будь-яких доказів вини ОСОБА_13 протокол огляду місця події не містить. Так, в ході огляду будь-яких слідів, які міг залишити ОСОБА_13 органом досудового слідства не виявлено.
Водночас, такий огляд місця події був проведений з істотним порушенням ст.ст. 238, 233 КПК України, які передбачають дозвіл слідчого судді та обов`язкову участь судово-медичного експерта або лікаря.
Встановлено, що ОСОБА_13 брав участь у слідчому експерименті в якості підозрюваного, що підтверджується протокол проведеної слідчої дії. (Т. 2 а.с. 114-117)
Згідно вимог ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Повідомлення про підозру ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України було складено 9 лютого 2015 року та вручено цього ж дня о 17 годині 05 хвилин, тобто після проведення слідчих дій із участю ОСОБА_13 в якості підозрюваного. ( Т. 2 а.с. 121)
Іншою підставою, для визнання особи підозрюваною є її затримання у відповідності вимог ч. 1 ст. 208 КПК України. Згідно приписів зазначеної норми КПК України , уповноважена службова особа, має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Із змісту складеного протоколу затримання ОСОБА_13 вбачається, що останній був затриманий згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. ( Т. 2 а.с. 96-98)
Однак, судом підстав передбачених частиною 1 статті 208 КПК України для затримання ОСОБА_13 не встановлено, сторона обвинувачення таких доказів суду не надала.
Натомість, допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області (Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій облаті) ОСОБА_18 показав, що будь-яких доказів, які б вказували на те, що вбивство ОСОБА_15 скоїв ОСОБА_13 у нього не було, проте останнього затримав по підозрі у вчиненні злочину за вказівкою керівництва.
Це підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які брали участь при складанні протоколу затримання ОСОБА_13 в якості понятих, та стверджували, що будь-яких слідів крові на вилучених речах ОСОБА_13 вони не бачили.
Ці обставини підтвердив в судовому засіданні і слідчий ОСОБА_18 .
Покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в цій частині об`єктивно підтверджуються даними протоколу по затримання ОСОБА_13 від 8 лютого 2015 року. ( Т.2 а.с. 96-98)
Вище наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_13 був затриманий з порушеним вимог КПК України, тобто незаконно, а тому, до моменту повідомлення про підозру статусу підозрюваного не набув, а від так допит та проведення слідчого експерименту із участю ОСОБА_13 в якості підозрюваного були проведені з грубим порушенням вимог КПК України.
Також були порушені вимоги КПК України про порядок проведення слідчого експерименту.
Так, слідчий, прокурор згідно приписів ст. 240 КПК України має право провести слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
На досудовому слідстві, під час проведення слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_13 , останній не зазначаючи дати, часу імені прізвища та даних місця проживання потерпілої ОСОБА_15 , здебільшого даючи відповіді на запитання слідчого, заплутуючись у своїх показах повідомив, що зайшов до жінки та вдарив один раз дерев`яною палицею її по голові, після чого палицю викинув в окіп, що зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту із участю ОСОБА_13 9 лютого 2015 року ( Т. 2 а.с. 114-117)
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які залучались при проведені слідчого експерименту в якості понятих показали, що до місця скоєного злочину всі учасники зазначеної слідчої дії, в тому числі поняті, слідчий та підозрюваний були доставлені різними транспортними засобами. Не заперечуючи даних обставин допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий СВ СУ МВСУ в Хмеьницькій області ( СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області) ОСОБА_21 показав, що підозрюваний ОСОБА_13 , до місця скоєного кримінального правопорушення, тобто місця виявлення трупа ОСОБА_15 , був доставлений працівниками конвою Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області (Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області).
Дані дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_13 від 9 лютого 2015 року та відеозапису фіксації зазначеної слідчої дії, показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 свідчать, що під час проведення зазначеної слідчої дії не підозрюваний ОСОБА_13 вказав працівникам правоохоронних органі на місце проживання та розташування будинку, де був скоєний злочин, а останні доставили ОСОБА_13 в супереч вимог ст. 240 КПК України до місця скоєння злочину.
В підтвердження винуватості сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_13 під час слідчого експерименту повідомив обставини, які могли бути відомі лише, особі, що скоїла даний злочин.
Однак, дані твердження спростовуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який виявив труп ОСОБА_15 суду показав, що коли він прийшов до помешкання ОСОБА_15 , то звернув увагу на те, що пристрій на який закривались вхідні двері будинку ОСОБА_15 був зафіксований свіжо-зламаною гілкою, а не частиною деревини , як зазвичай, в зв`язку із чим він дійшов висновку, що до ОСОБА_15 приходили сторонні особи.
Із показів свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які залучались в якості понятих при огляді місця події вбачається, що із повідомлень як слідчого так і працівника правоохоронного органу, яким здійснювався огляд дверей будинку ОСОБА_15 та інших предметів, їм відомо, що злочинець був в рукавицях. Ці покази об`єктивно підтверджується даними протоколу огляду місця події від 8 лютого 2015 року та висновками судово-трасологічної експертизи № 25-т від 27 лютого 2015 року. Проте, при проведені обшуку у ОСОБА_13 будь-яких рукавице виявлено не було. ( Т. 2 а.с. 12-43, 96-98, 193-194).
При проведені судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_15 , крім відкритої черепно-мозкової травми , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 3-го ребра справа, синяка та крововиливу в м`які тканини передньої поверхні грудної клітки справа, які могли утворитися в наслідок численних ударів тупими твердими предметами з продовгувато-округлою травмуючою поверхнею, що підтверджується висновками даної експертизи № 34 від 12 березня 2015 року ( Т.2 а.с. 133-140)
Однак, при проведені слідчого експерименту ОСОБА_13 , обставини залишення місця скоєння злочину, зачинення дверей, чи був в рукавицях і де він їх дів, чи наносив інші тілесні ушкодження потерпілій на місці не зазначав, а слідчий цих питань так і не з`ясував.
Крім того, при відтворенні ОСОБА_13 не вірно вказав місце та положення потерпілої ОСОБА_15 , стверджуючи, що потерпіла лежала на дивані, головою до стіни; показав, що наніс один удар ОСОБА_15 по голові свіжо-зламаною палкою, яка мала три ребра, що зафіксовано протоколом огляду місця скоєння злочину та слідчого експерименту із участю ОСОБА_13 ( Т. 2 а.с. 12-43, 114-117). Проте дані твердження ОСОБА_13 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в будинку ОСОБА_15 дивана не має, а описані ОСОБА_13 ознаки палиці не співпадають із ознаками предмета, яким долучений до матеріалів справи в якості речового доказу, та яким за твердженням сторони обвинувачення було вчинено вбивство.
Також під час слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_13 у не зазначеному у протоколі місці була виявлена дерев`яна палиця із слідами крові, яка може належати потерпілій ОСОБА_15 , що зазначено у протоколі огляду місця поді від 8 лютого 2015 року, та висновках судово-імунологічної експертизи № 263 від 12 березня 2015 року. ( Т.2 а.с. 118, Т.3 а.с. 11-12)
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які залучались при проведені слідчого експерименту в якості понятих показали, що під час слідчого експерименту ОСОБА_13 вказав в якому напрямку він кинув дерев`яну палку, якою він наніс удар потерпілій. При огляді вказаної ОСОБА_13 частини місцевості була виявлена дерев`яна палиця із ніби-то слідами крові у вигляді трьох капель. Разом з тим, свідок ОСОБА_20 , після ознайомлення із підписами протоколу огляду місця події суду показав, що даний протокол у його присутності не складався і він його не підписував, підписи у зазначеному протоколі від його імені виконані іншими особами. ( Т.2 а.с. 118)
Як свідчать дані протоколу огляду ділянки місцевості від 8 лютого 2015 року, яка розташована поряд із будинковолодінням АДРЕСА_2 , яка представляє собою яр, на відстані 31 м. в сторону дороги ( без зазначення якої саме дороги) було виявлено дерев`яну палицю, з кінцями неправильної форми, які по кінцях загострені із плямами бурого кольору різних форм. ( Т.2 а.с. 118)
Однак, зазначені у протоколі дані не відповідають фактичним обставинам проведення зазначеної слідчої дії.
Так, під час дослідження в судовому засіданні відеозапису часткової фіксації зазначеного огляду місця події встановлено, що детальний огляд вилученої дерев`яної палиці не проводився, слідчий уваги учасників зазначеної слідчої дії щодо наявності на дерев`яній палиці плям бурого кольору не звертав, що також підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , а також суттєвими розбіжностями між даними протоколу огляду місця події та показами свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не пам`ятаючи всі обставин проведення зазначеної слідчої дії, стверджували, що бачили на виявленій дерев`яній палиці плями бурого кольору у вигляді 3-х капель, за розмірами сірникової головки. ( Т.2 а.с. 117).
Не відображенням в протоколі огляду місця події від 9 лютого 2015 року, де саме була вилучена дерев`яна палиця, відсутність схеми огляду місця події із зазначенням відстані між місцем виявлення даного предмету до будинку потерпілої ОСОБА_15 , вибіркова фіксація огляду місця події, не залучення до огляду місця поді інших учасників слідчого експерименту, під час проведення якого і проводився огляд місця події з метою виявлення предмету злочину, складання протоколу без участі всіх учасників даної слідчої дії, позбавляє суд можливості об`єктивно встановити, чи була виявлена дерев`яна палиця у вказаному ОСОБА_13 місці.
За версією сторони обвинувачення вбивство ОСОБА_15 було скоєно саме вилученою дерев`яною палицею під час слідчого експерименту.
Однак, висновки судово-медичної експертизи № 34 від 12 березня 2015 року та додаткової № 1 від 17 квітня 2015 року свідчать, що тілесні ушкодження ОСОБА_15 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому правої скроневої, лобноїі тім`яної кісток, розповсюдженого субарахноїдального крововиливу,правобічної субдуральної гематоми, 3-х ран в області правої скроні, в області волосистої частини голови справа, що привело до набряку,стискання головного мозку могли утворитися в наслідок ударів тупими твердими предметами з продовгувато-округлою травмуючою поверхнею, що мала ребро. ( Т.2 а.с. 133-140, 154-156).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_24 показав, що виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_15 були заподіяні в наслідок ударів тупим твердим предметом з ребристою поверхнею продолговатої форми.
При описані дерев`яної палиці, якою він нібито наносив удари ОСОБА_15 під час слідчого експерименту ОСОБА_13 зазначив, що вона була круглої форми із свіжо зламаного дерева та мала три ребра, однак зазначені ОСОБА_13 відміні ознаки дерев`яної палиці не відповідають характеристикам вилученої під час огляд місця події, оскільки вилучена палиця не має будь-якого ребра, що підтверджується відеозаписом часткової фіксації вилученого предмета. ( Т.2 а.с. 117).
Не знайшло свого підтвердження заподіяння тілесних ушкоджень дерев`яною палицею ОСОБА_15 і при проведені судової медично-криміналістичної експертизи № 120 МК від 1 грудня 2015 року. ( Т.1 а.с. 125 -129). Згідно цього висновку експертизи навколо складових частин виявленої забійної рани шкіри, вилученої із правої тім`яної ділянки голови трупа ОСОБА_15 будь-яких макроскопічних та мікроскопічних видимих слідів залишків деревини на краях та в просвіті дослідженої забійної рани шкіри не виявлено, проте були виявлені як хаотично так топографічно розташовані слабо виражені сліди сполук 3-х валентного заліза, які можуть походити з поверхні травмуючого предмета.
На місці огляду події виявлено значу кількість крові як в області смертельної рани голови ОСОБА_15 так і на білизні, ліжку та тілі останньої, в той же час на предметі злочину ( дерев`яній палиці) були незначні плями крові, які могли за груповою ознакою належати в тому числі і потерпілій ОСОБА_15 . Разом з тим, при проведенні генотипоскопічної експертизи ( ДНК), крові ОСОБА_15 на вилученій з місця події дерев`яній палиці виявлено не було, що підтверджується висновками експертизи № 146 від 4 квітня 2016 року( Т. 1 а.с. 189-206)
Наявність в забійній рані шкіри сполук 3-х валентного заліза, відсутність залишків деревини, дані висновків судової медично-криміналістичної експертизи № 120 МК від 1 грудня 2015 року, висновки судово-медичної експертизи, згідно яких виявлені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_15 були спричиненні ребристою поверхнею, відсутність крові потерпілої на палиці, свідчать про те, що смерть ОСОБА_15 була заподіяна не цим предметом.
Не приймається судом до уваги твердження сторони обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_13 виявлення на бушлаті обвинуваченого крові потерпілої з наступних підстав.
Так, згідно висновків імунологічної експертиз на лицевій поверхні правої нижньої кишені бушлаті ОСОБА_13 було виявлено 2 плями крові, округлої форми, розмірами 0,2 х 0,3 та 0,3 х 0,5 см., а на лицевій поверхні правого рукава з заду в верхній третині бушлата виявлено 4 подібних плями крові, розміром від 0,1 х 0,2 см. до 0,5 х 1,2 см., яка за груповою належністю, в якій виявлені антигени А і Н може належати особі з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, в тому числі і потерпілій ОСОБА_15 , що встановлено даними судово-імунологічної експертизи № 156 від 9 квітня 2015 року ( Т.2 а.с. 206-207)
При проведенні генотипоскопічної експертизи ( ДНК) під накладною правою кишенею бушлата, який був вилучений у ОСОБА_13 під час його затримання була виявлена кров потерпілої ОСОБА_15 , що встановлено при проведені судово-генотипоскопічної експертизи № 146 від 4 квітня 2016 року. (Т. 1 а.с. 189-206)
Допитаний в судовому засіданні експерт імунолог ОСОБА_25 суду показала, що при проведені імунологічної експертизи, при виявлені слідів крові із досліджуваного об`єкта, відбирається частина матеріалу із слідами крові, а частина із такими залишається для проведення при необхідності інших експертиз. Після огляду в судовому засіданні військового бушлату ОСОБА_13 , експерт ОСОБА_25 суду чітко показала, що в зв`язку із виявленням в нижні частині правої накладної кишені бушлата плям темно-коричневого кольору малих розмірів, тканина, на якій були виявлені дані об`єкти були вирізані повністю, а частина плями темно-бурого кольору на лицевій поверхні правого рукава з заду в верхній третині бушлата була залишена для проведення при необхідності інших експертиз в зв`язку із достатністю слідів крові. Плями на рукаві були достатньо видимими.
Із досліджуваної частини висновку генотипоскопічної експерта № 146 від 4 квітня 2016 року вбачається, що для проведення дослідження по краю вирізів від попереднього дослідження , були зроблені інші вирізи. ( Т. 1 а.с. 189-206). Експерт ОСОБА_26 суду показала, що кров потерпілої ОСОБА_15 була виявлена лише в об`єкті під № 3, тобто під правою накладною кишенею бушлата.
Згідно пунктів 2.2, 3.3 Інструкції « Про порядок проведення та оформлення експертних досліджень», затвердженої наказом ДНДЕКЦ МВС України 31 жовтня 2013 року № 19/1-272 н при проведені експертизи, експертом має бути здійснено повне вивчення властивостей та ознак досліджуваних об`єктів, явищ, процесів, формування проміжних висновків про придатність об`єктів для ідентифікації, однозначна ідентифікація та характеристики досліджуваних об`єктів, явищ, процесів (їх ознаки та властивості).
Відсутність у висновках експертиз розмірів відібрання тканини із виявленими слідами крові для дослідження як при проведені імунологічної експертизи так і при генотипоскопічній, порушення вимог Інструкції « Про порядок проведення та оформлення експертних досліджень» позбавляє суд можливості обґрунтовувати вину ОСОБА_13 висновками генотипоскопічної експерта № 146 від 4 квітня 2016 року, які суперечать свідченням експерта ОСОБА_25 .
Під час огляду в суді бушлата, встановлено, що кров ОСОБА_15 була виявлена під накладною кишенею, тобто у важко доступному місці у незначній кількості.
Аналіз даних проведеного слідчого експерименту із участю ОСОБА_13 , характер виявлених на трупі ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, огляду місця події під час якого виявили значну кількість крові, свідчить, про що кров потерпілої мала би бути на інших частинах одягу особи, що скоїла злочин, в тому числі і на відкритих та виступаючих частинах.
Проте, на відкритих та контактуючих частинах кишені бушлата ОСОБА_13 крові потерпілої не виявлено, а виявлення не значної кількості крові, у виді двох плям розмірами 0,3х0,4 см та 0,3 х 0,5 см. в трудно доступному місці, свідчить про штучне утворення їх під час досудового слідства.
Разом з тим, військовий бушлат із слідами крові слід визнати недопустимим доказом з наступних підстав.
Бушлат у ОСОБА_13 був вилучений під час його затримання та проведеного обшуку, що підтверджується даними протоколу затримання ОСОБА_13 від 8 лютого 2015 року. ( Т. 2 а.с. 96-98)
Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомої статті 223 і статті 236 КПК Кодексу.
Вимоги статті 236 КПК України свідчать, що обшук особи меже проводитись лише на підставі ухали слідчого судді про дозвіл на обшук, однак обшук був проведений без такого дозволу.
Для проведення обшуку, згідно приписів частини 7 статі 223 КПК України слідчий прокурор, зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб ( понятих).
Із досліджених в судовому засіданні наданих стороною захисту процесуальних документів, а саме, вироку Кам`янець- Подільського міськрайонного суду від 20 липня 2011 року, ксерокопій протоколів допиту ОСОБА_19 , вбачається, що останній будучи раніше судимим, неодноразово залучався працівниками правоохоронних органів в якості потятого при розслідування тяжких злочинів. ( Т.1 а.с. 228-238). Свідок ОСОБА_20 показав, що запрошувався працівниками правоохоронних органі разом із ОСОБА_19 брати участь в якості понятих і по інших кримінальних провадженнях.
Зазначені обставин викликають сумніви в незаінтересованості та неупередженості залучених в якості понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
У відповідності приписів статті 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів . У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особи статусу підозрюваного. Участь захисника також є обов`язковою, якщо особа в наслідок психічного захворювання не здатна в повній мірі реалізувати свої права.
Згідно положень ч. 1 ст. 87 КПК України , недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конситиуцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов та порушення права особи на захист, повинні визнаватися судом недопустимими.
Приймаючи до уваги, що бушлат у ОСОБА_13 під час його обшуку був вилучений з істотним порушенням прав та свобод останнього, тобто під час його незаконного затримання, без попереднього дозволу суду, з порушеннями права на захист, оскільки ОСОБА_13 в наслідок психічних вад не здатний в повній мірі реалізувати свої права, що підтверджується висновками судово-психіатричної експертизи № 217 від 30 рудня 2015 року ( т.1 а.с. 130-132), а від так зазначений доказ, тобто бушлат із слідами крові у відповідності приписів ст. 87 КПК України, слід визнати недопустимим доказом.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції (№ 475/97-ВР).
У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах Балицький проти України, Тейксейра де Кастро проти Португалії, Шабельник проти України різновид доктрини плодів отруєного дерева: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Положення ч. 1 ст. 87 КПК України повністю відповідають практиці Європейського суду з прав людини щодо допустимості доказів.
З огляду на викладене також слід визнати недопустимими доказами висновки судово-імунологічних експертиз № 156 від 9 квітня 2015 року, при проведені якої на бушлаті були виявлені сліди крові, які можуть належати потерпілій ОСОБА_15 та висновки судово- генотипоскопічної експертизи № 146 від 4 квітня 2016 року, (в частині) згідно яких на бушлаті ОСОБА_13 була виявлена кров потерпілої ОСОБА_15 ( Т.1 а.с. 189-206, Т.2 а.с. 206-207).
Також стороною обвинувачення не встановлено та не представлено належних та допустимих доказів часу скоєного злочину.
Так, огляд трупа органом досудового слідства не проводився, а огляд місця події , де був виявлений труп проводився в супереч вимог статті 238 КПК України без участі експерта та лікаря, що підтверджується записами у протоколі огляду місця події від 8 лютого 2015 року. ( Т. 2 а.с. 12-43) Слідчий, який не має спеціальних знань і медичної освіти у протоколі огляду зазначив, що трупні плями зникають за 7 хвилин.
Поряд з тим, відповідно до п. 8 висновку експерта № 4 від 12 березня 2015 року судово-медичний експерти, враховуючи характер трупних плям синюшно-фіолетового кольору , які при натискані зникають і відновляють своє забарвлення через 21 хвилину, помірно виражене трупне заклякання та відсутність явищ трупного гниття , прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_15 наступила біля 1-2 діб тому назад від моменту проведення судово-медичного дослідження трупа, яка проводилась з 9 годині 00 хвилин 9 лютого до 13 березня 2015 року, однак експерт в категоричній формі зазначив, що смерть ОСОБА_15 настала біля 21-18 години 7 лютого 2015 року не обґрунтовуючи належним чином свого висновку, в порушення п.3.4. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерств охорони здоров`я від 17 січня 1995 року № 6. ( Т.2 а.с. 133-140)
Під час огляду місця події 8 лютого 2015 року слідчим не було зазначено температуру повітря на місці злочину при огляді трупа, температуру тіла трупа, також такого не було вказано експертом і при дослідженні трупа, а від так суд позбавлений можливості вважати, що слідчими органами правильно визначений час смерті потерпілої ОСОБА_15 , тобто вбивства останньої.
Не доводить часу вчинення злочину і свідчення свідків, оскільки ними зазначено тривалий проміжок часу під час якого могло бути вчинене вбивство. Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 стверджували, що з 15 години 7 лютого 2015 року до 10 години 8 лютого 2015 року в житло ОСОБА_15 не заходили.
Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_13 першочергово повідомив свідку ОСОБА_27 про вбивство також не доводять вини ОСОБА_13 в інкримінованому злочині.
Обвинувачений ОСОБА_13 показав, що про вбивство ОСОБА_15 дізнався і від ОСОБА_28 про що і повідомив ОСОБА_27 .
Свідок ОСОБА_27 суду показав, що 8 лютого 2015 року до його помешкання з метою відшукання роботи прийшов ОСОБА_13 та повідомив про смерть ОСОБА_15 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що після скоєного вбивства ОСОБА_15 до нього до дому приходили працівники міліції та допитували його в якості свідка. Під час допиту він повідомив працівникам міліції про те, що біля 12 години 8 лютого 2015 року неподалік місця проживання він зустрічався із ОСОБА_13 та повідомив останньому про вбивство ОСОБА_15 . По результатам його допиту був складений протокол, який ним був підписаний. Разом з тим суду показав, що при зустрічі, жартома запитав у ОСОБА_13 навіщо він вбив бабку. ОСОБА_13 у спокійній формі відповів йому, що цього він не робив.
Аналогічні покази дав суду свідок ОСОБА_29 .
Судом встановлено, що протоколу допиту свідка ОСОБА_28 до матеріалів кримінального провадження долучено не було.
Аналіз, показів ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 свідчать, що про скоєння вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_13 стало відомо із розповіді ОСОБА_28 .
Не заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення щодо обізнаності ОСОБА_13 , як особи що скоїла злочин про місце розташування кімнат житлового будинку потерпілої ОСОБА_15 , оскільки ОСОБА_13 знав ОСОБА_15 , заходив раніше в будинок останньої на прохання соціального працівника з метою надання допомоги по заготівлі дров для опалювання будинку ОСОБА_15 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ..
Згідно фактичних обставин, які на думну сторони обвинувачення були встановлені під час досудового слідства, ОСОБА_13 скоїв вбивство ОСОБА_15 в наслідок раптово виниклої особистої неприязні в дворі будинку потерпілої, тобто до їх зустрічі, однак стороною обвинувачення в підтвердження даних обставин будь-яких доказів суду не надано, а судом не встановлено.
Натомість, в судовому засіданні встановлено, що під скоєного злочину в місці вчинення злочину працювали декілька баз станцій операторів мобільного зв`язку.
Під час дослідження в судовому засіданні лазерних дисків формату « СD-R» із інформаціями про SМS повідомлення, вхідних та вихідних дзвінків, наданих операторами мобільного зв`язку ПрАТ « Київстар», ПрАТ « МТС України», встановлено, що в нічний час відбувалось достатньо багато з`єднань, в тому числі між абонентами в зоні дії станції, яка обслуговує місцевість, де вчинено злочин.
В той же час, судом з`ясовано, що обвинувачений в силу малозабезпеченості мобільним телефоном не користувався.
Із показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вбачається, що остання заходила до ОСОБА_15 біля 15 години 7 лютого 2015 року. Покормивши ОСОБА_15 , ОСОБА_16 затопила піч та пішла додому. ОСОБА_15 і ОСОБА_16 з 15 години 7 лютого до 10 години 8 лютого 2015 року, тобто до моменту виявлення трупа ОСОБА_15 до помешкання останньої не заходили. ОСОБА_15 була сліпою.
Досліджені в судовому засіданні таблиці ілюстрацій - додатків до протоколу огляду місця події, свідчать про наявність в печі свіжо - закладених дров та клапоть паперу, відсутність свіжого попелу, який в той же час був виявлений біля будинку потерпілої під час огляду місця події 8 лютого 2015 року. Там же, була виявлена частина деревини із слідами темно-бурого кольору із волоссям, яке як речовий доказ до матеріалів справи долучений не був та не досліджувався. Ці обставини зафіксовані в протоколі огляду місця події та додатках до нього. ( Т.2 а.с. 12-43)
Також, слідчі органи не з`ясували хто роздягнув потерпілу, чому в області статевих органів та сідницях є плями крові, що зафіксовано на зображенні № 41 додатку до протоколу огляду місця події ( Т.2 а.с. 37)
Аналіз показів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та протоколу огляду місці події свідчать про перебування в будинку ОСОБА_15 невстановленої під час досудового слідства особи, яка може бути причетна до злочину.
Органами досудового слідства зазначена вище інформація не перевірялась, не аналізувалась , і версій про причетність інших осіб до злочину не висувались.
ОСОБА_13 було затримано біля 14 години 8 лютого 2015 року, що підтверджується показами обвинуваченого та свідка ОСОБА_27 , однак протокол затримання було складено цього ж дня о 18 годині 55 хвилин. ( Т. 2 а.с. 96-98)
Як свідчать покази ОСОБА_13 бушлат, який знаходився за місцем його проживання він одів після його затримання на вимогу працівників правоохоронних органів, що також підтверджується показами свідків ОСОБА_31 ОСОБА_28 та даними дослідженого в судовому засіданні відеозапису фіксації слідчого експерименту від 9 лютого 2015 року із якого вбачається, що ОСОБА_13 був одягнутий в дублянку ( Т.2 а.с.117).
Огляд трупа ОСОБА_15 слідчим органів досудового не проводився і на день проведення слідчого експерименту, що свідчить про те, що слідчому не було відомо про заподіяння потерпілій інших тілесних ушкоджень, крім черепно-мозкової травми, внаслідок чого слідчий обставин заподіяння і інших тілесних ушкоджень не з`ясовував, а ОСОБА_13 як особою, що зізналась у нібито скоєному, дані обставини не повідомлялись, що підтверджується даними протоколу огляду місця події та слідчого експерименту із участю ОСОБА_13 ( Т.2 а.с. 12-43, 114-116)
ОСОБА_13 скориставшись своїм правом, відмовився від дачі показів, однак через незначний проміжок часу став давати покази, що підтверджується даними відеозапису допиту ОСОБА_13 та свідчить про тиск на нього. ( Т.2 а.с. 102, 106)
Із змісту протоколу огляду місця події вбачається, що труп ОСОБА_15 в своєму будинку із слідами насильницької смерті було виявлено на дивані.
Під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_13 вказуючи на ліжко, показав, що жінка якій він наніс один удар дерев`яною палкою лежала на дивані, тобто вказав на обставини, які були зазначені у протоколі огляду місця події і могли бути відомі, особам які складали даний процесуальний документ чи при ознайомлені із ним, хоча дивана у жилі потерпілорї не має. ОСОБА_13 не зміг описати одягу потерпілої, посилаючись на те що було темно, однак детально описав дерев`яну палку, яку знайшов біля будинку потерпілої в темну пору доби, зазначаючи що вона була свіжо-зламаною круглої форми та мала три ребра ( Т.2 а.с. 114-117). Проте зазначені обставини не відповідають дійсності та спростовуються даними описової частини судово-імунологічної експертизи № 263 від 10 квітня 2015 року. ( Т. 3 а.с. 11-12)
ОСОБА_13 виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями , в наслідок чого перебував на обліку в лікаря-психіатра ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними висновків судово-психіатричної експертизи № 217 від 30 грудня 2015 року так і даними довідки Кам`янець-Подільської ЦРЛ від 9 лютого 2015 року. ( Т. 3 а.с. 72, Т.1 а.с. 130-132)
Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр Кам`янець-Подільської ЦРЛ ОСОБА_32 суду показав, що фізичні особи з ознаками легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності, легко піддаються впливу сторонніх осіб та не здатні аналізувати наслідки та послідовність своїх дій.
Утримання ОСОБА_13 працівниками правоохоронних органів тривалий час без вчиненням з останнім будь-яких слідчих дій та складання процесуальних документів, затримання останнього без будь-яких законних підстав, вимога взяти з будинку із вільним доступом бушлат та одягнути його за відсутністю такої потреби, оскільки ОСОБА_13 був одягнутий в дублянку, проведення обшуку ОСОБА_13 , який в силу своєї своїх психічних вад не здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними без участі адвоката, який на момент проведення такого був вже призначений Хмельницьким центром безоплатної вторинної допомоги, примушення ОСОБА_13 до дачі показів, свідчить по правдивість показів ОСОБА_13 про застосування до останнього психологічного тиску та повідомлення ОСОБА_13 обставин скоєного злочину другими особами.
Разом з тим, судом встановлено, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні було проведено, однобічно без з`ясування всіх обставин справи та упереджено.
Проведення огляду місця виявлення трупа ОСОБА_15 супроводжувалось відеозаписом , який здійснювався цифровою відеокамерою, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 8 лютого 2015 року, а також залучались службові собаки, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які брали участь під у зазначеній слідчий дії в якості понятих, вилучався фрагмент деревини з нашарування речовини бурого кольору та волосся, однак як відеозапис огляду місця події , зазначені процесуальні документи та речовий доказ, а саме волосся світлого кольору до матеріалів справи не долучались і прокурор їх не надав суду.
З яких причин не були долучене до матеріалів кримінального провадження відеозапис фіксації огляду місця події, волосся вилучене під час огляду місця події, протоколи залучення службових собак, не відображення зазначених обставин у протоколі огляду місця події, допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий СВ СУ МВСУ в Хмеьницькій області ( СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області) ОСОБА_21 не зміг.
Проведення огляду місця події в супереч вимог ст.ст. 237, 238 КПК України, порушення приписів ст. 240 КПК України при проведенні слідчого експерименту, підписання протоколів допиту свідків слідчим, яким не проводились такі, затримання особи не згідно вимог діючого законодавства, а за вказівкою керівництва, проведення обшуку без дозволу слідчого судді, знищення процесуальних документів, та їх підроблення, складених під час досудового слідства, однобічність та упередженість, свідчить про грубе порушення вимог КПК України та відсутність здійснення будь-якого нагляду процесуальними прокурорами за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.
Відсутність у ОСОБА_13 будь-якого мотиву вбивати ОСОБА_15 , слідів крові ОСОБА_15 на взуті піджаку, плавках, піднігтівому вмісті та тампонах зі змивами з рук ОСОБА_13 , що підтверджується висновками судово-імунроргічних експертиз № 176 від 9 квітня 2015 року ( Т.2 а.с.175), № 154 від 9 квітня 2015 року ( Т.2 а.с.213), № 157 від 6 квітня 2015 року ( Т.2 а.с 219), № 155 від 15 квітня 2015 року ( Т.3 а.с.5), № 153 від 6 квітня 2015 рку ( Т.3 а.с. 18), № 31 від 5 березня 2015 року ( Т.3 а.с.31-32), показами свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , із змісту яких вбачається, що ОСОБА_13 , як особа що характеризується з позитивної сторони даного злочину не скоював, свідчення лікаря-психіатра ОСОБА_34 , який суду повідомив, що будь-яких скарг на ОСОБА_13 до Кам`янець -Подільської ЦРЛ в зв`язку із перебуванням ОСОБА_13 на обліку в лікаря-психіатра з 1997 року з приводу його неадекватної поведінки не надходило, свідчать про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_13 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Не підтверджується вина ОСОБА_13 в інкримінованому йому злочині і показами допитаних в судовому засіданні свідків. Так, ОСОБА_33 і ОСОБА_35 пояснили в суді про агресивну поведінку обвинуваченого в день скоєння вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які залучалсь органами досудового слідства в якості понятих при огляді місця поді підтвердили загальні встановлені обставини скоєного вбивства, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили обставин виявлення трупа, свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили факт проведення слідчого експерименту, проведення якого було здійснено з порушенням вимог КПК України. Такі свічення вказаних свідків не містять даних, які б вказували на ОСОБА_13 як особу що скоєла вбивство ОСОБА_15 .
Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину стороню обвинувачення не надано.
Відповідно до ст. 95 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя , суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Повідомлення про підозру, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.
З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Статтею 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України стороною обвинувачення після опитування щодо бажання доповнити судовий розгляд надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Таким чином, застосовуючи наведені в вироку норми матеріального, процесуального права, з урахуванням практики Верховного Суду України, Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_13 у вичинені вбивства ОСОБА_15 , стороною обвинувачення недоведена, а тому його слід визнати не винуватим та виправдати.
В судовому засіданні прокурор звертав увагу суду на порушення його права, як сторони обвинувачення. Проте, посилання прокурора на обмеження його права на ознайомлення із матеріалами справи не заслуговує на увагу, оскільки прокурор в судових дебатах посилався та надавав оцінку всім доказам, які здобуті в суді. Свою письмову промову із аналізом доказів, він долучив до матеріалів справи . Одночасно, прокурор ОСОБА_12 приймав участь у досудовому розслідуванні, він приймав рішення про продовження строків слідства, до трьох місяців ( Т.3 а.с. 60-61), отже йому були відомі всі зібрані докази за час досудового розслідування. При цьому з 15 грудня 2015 року ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були призначені процесуальними прокурорами у даній справі, що підтверджується постановою заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 15 рудня 2015 року про визначення групи прокурорів. ( Т.4 а.с. 4 )
Суд неодноразово звертав увалу прокурорів про необхідність завершення судового слідства та підготовки прокурорів до дебатів. Так, прокурору ОСОБА_10 надалась можливість підготуватись до дебатів 26 квітня 2016 року, і справу було відкладено на 19 травня 2016 року, проте в судове засідання з`явилася прокурор ОСОБА_11 , якій також було надано за клопотання останньої час для ознайомлення із матеріалами справи та підготовкою до судових дебатів, а справу відкладено на 20 травня 2016 року. В цей день в суд з`явився прокурор ОСОБА_12 , з аналогічним клопотанням, і після надання можливості ознайомлення із матеріалами справи цим не скористався, а в подальшому зірвав розгляд справ, посилаючись на поганий стан здоров`я, хоча на лікарняному не перебував, а надав суду довідку із сумнівними відомостями.
Викладене вище свідчить, що процесуальні прокурори умисно, штучно створили умови затягування справи з метою посилання в майбутньому на нібито порушення їх прав.
Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку. Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався, позов не заявлявся. Обраний запобіжний захід слід касувати.
Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, п.2 ч.1 ст. 373, 374 КПК України , суд,
ОСОБА_13 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Виправдати ОСОБА_13 на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України за не доведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Скасувати обраний ОСОБА_13 запобіжний захід у виді утримання під вартою та звільнити його з під варти в залі суду.
Речові докази, що зберігаються в кімнаті схову речових доказів Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області (Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області) а саме : калоші; штани чоловічі; куртку військову (бушлат); піджак чоловічий; плавки - повернути ОСОБА_36 , дерев`яну щепку; відрізок плівки ПТ із відбитком сліду коричневого кольору; два шматки бинту; два марлевих тампона; дерев`яну палиця; штани жіночі; три фрагменти нігтьових пластин ОСОБА_13 ; волосся з 5-ти ділянок голови ОСОБА_15 та нігті з правої та лівої рук - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає чинності після спливу строку апеляційного оскарження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя

Судді