ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа 274/3948/15-к
провадження: 1-кп/0274/114/16
м. Бердичів
13.10.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/3948/16-к по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Райгородок, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, з одруженого, маючого на утриманні неовнолітню дитину, не працюючого, ареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
за ч. 1 ст. 408 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
В с т а н о в и в :
19 березня 2014 року солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №2 від 15 серпня 2014 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, та призначено на посаду звукометриста-радіотелефоніста шостої обслуги другого взводу звукометричної розвідки батареї звукометричної розвідки, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України обов`язком солдата ОСОБА_4 , як військовослужбовця Збройних Сил України, є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, він зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Однак, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, маючи об`єктивні можливості для несення обов`язків військової служби, проте не бажаючи надалі проходити військову службу під час мобілізації, на особливий період, 24 вересня 2014 року близько 16 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та, в подальшому, службові обов`язки не виконує та проводить час на власний розсуд.
Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого визнається винуватим ОСОБА_4 передбачена ст.408 ч.1 КК України, а саме дизертирство, тобто самовільне залишення військової часитни з метою ухилення від військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить затвердити суд укладену угоду про визнання винуватості. Вказав, що вину у вчиненні злочину визнає повністю, розуміє наслідки затвердження судом даної угоди та узгоджене покарання.
Прокурор не заперечив проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства та призначенні покарання за ст. 408 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку.
Захисник не заперечила щодо затвердження угоди та призначенні покарання яке узгоджене сторонами.
Згідно укладеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 щиро розкаявся, надав суду зізнавальні покази. Сторони узгодили покарання за ст. 408 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на піставі ст. 75 КК України протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців..
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 468, 469,470, 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України. Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінально процесуального кодексу України, дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 408 КК України кваліфіковано вірно. Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, враховуючи наявність обставин, що пом"якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), встановлених досудовим розслідуванням, з урахуванням особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий., одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. У суду немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. Підстав для неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятих на себе угодою зобов"язань, суд не вбачає.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 369, 370,371, 374, 376, 474, 475КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 жовтня 2016 року в м. Бердичеві між учасниками судового провадження: прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_6
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України, призначивши покарання за ст. 408 ч12 КК Україні у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення: Обвинуваченим, його захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: