Справа №766/7538/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.08.2016

12 серпня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючого - судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув в залі судових засідань в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_6

потерпілий: ОСОБА_7

представник потерпілої: ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_9

перекладач: ОСОБА_10

встановив :

21 липня 2016 року до Херсонського міського суду Херсонської області з Апеляційного суду Херсонської області надійшов вказаний обвинувальний акт .

Згідно до матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовженого в порядку ст. 331 КПК України до 28 серпня 2016 року.

29 липня 2016 року призначено підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити, по вказаному кримінальному провадженню, судовий розгляд в загальному порядку з викликом свідків обвинувачення та заявив клопотання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу у відношення обвинуваченого оскільки раніше враховані ризики не зменшились та продовжують тривати.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник в судовому засіданні підтримали прокурора з питань визначених ст.314,315 КПК України .

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти призначення справи до судового розгляду з посиланням на не його невідповідність вимогам положень ст. 88 ,291 КПК України , а також не відповідність реєстру . Та заперечували проти продовження раніше обраного запобіжного заходу так як прокурором не доведено підстав того що ризики враховані слідчим суддею при обранні даного запобіжного заходу продовжують тривати.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно до ч.1,2 ст. 23 КПК України визначено , що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Що також узгоджується з положеннями ч.1 ст. 88 КПК України якою визначено що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Положеннями п.2 ч.2 ст. 291 КПК України , передбачено що обвинувальний акт має містити відомості про анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Однак , як встановлено судом обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає, вказаним вимогам, а саме в зазначеному обвинувальному акті зазначено відомості про судимості особи, що визнається відповідно положень ст. 91 КПК України обставинами які підлягають доказуванню , тобто фактичним посиланням на докази що є не допустимим .

Крім інших відомостей визначених положеннями ст. 291 КПК України, згідно до п.5,6,9 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання та дату та місце його складення та затвердження.

Однак , як встановлено судом обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає, вказаним вимогам, а саме в зазначеному обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення , а лише викладено в чому він підозрюються.

Пунктом 1 частиною 3 ст.42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, а пункту 3 (а b, е) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні» зазначено, що при розгляді кримінального провадження, учасник якого не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, суд повинен враховувати правові позиції ЄСПЛ.

У відповідності до положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так в п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» Суд, зазначив, що право на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд. Однак не можна вважати, що п. 3 (e) ст. 6 Конвенції вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є у провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій , що зазначено в п. 74 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії». Також з огляду на необхідність забезпечення реальності та ефективності права, гарантованого п. 3 (е) ст. 6 Конвенції, обов`язок компетентних органів не обмежується призначенням перекладача, а у випадку попередження їх за конкретних обставин може також розширюватися, включаючи встановлення певного контролю за належною якістю перекладу, про що Високий суд висловив думку в пунктах 33 і 36 рішення від 30 травня 1980 по справі «Артіко проти Італії».

Положення ч.3 ст.415 КПК України встановлюють, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Так, в ухвалі Апеляційного суду Херсонської області від 30.06.2016 року вказано, що в ході досудового слідства було порушено право ОСОБА_5 на захист у зв`язку з тим, що процесуальні документи були викладені під час досудового слідства на мові, яку обвинувачений не розуміє, про що останнім неодноразово заявлялось слідчому, через що він відмовлявся отримувати ці документи.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору для усунення виявлених недоліків.

Так як , в порядку п.3 ч.1 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акту є не відповідність його вимогам ст. 291 КПК України , а складення реєстру матеріалів досудового розслідування є похідним від процедури дотримання ходу досудового розслідування , суд погоджується з доводами сторони захисту щодо порушень при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування. Які також необхідно усунути.

Частина 2 ст.177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, суд враховує характер кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити застосування обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, виходячи з того, що за змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.

За матеріалами справи слідує, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вирішуючи питання доцільності продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків , передбачених ст. 177 КПК України які було враховано слідчим суддею при обранні даного виду запобіжного заходу. З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає доцільним, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого по 10 жовтня 2016 року включно.

Керуючись ст.316 КПК України , суд

ухвалив:

Кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України повернути прокурору Херсонської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків .

Запобіжний захід - взяття під варту обраний відносно ОСОБА_5 вважати продовженим та незмінним по 10 жовтня 2016 року включно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд який її ухвалив протягом семи днів з дня її проголошення . Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_11

ОСОБА_3