Ухвала
іменем україни
29 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянула у судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2012 року щодо нього,

Вироком місцевого суду, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 15 жовтня 2008 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільненого з місць позбавлення волі 27 лютого 2010 року за відбуттям строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна.
Також цим вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальній справі.
За вироком суду, 28 січня 2012 року о 08.00 год, ОСОБА_5 , в лісопосадці біля СТО «Какаду» по вул. Кемеровській, 36-А у м. Кривому Розі у невстановленої досудовим слідством особи незаконно придбав з метою збуту у медичному шприці 9 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, який сховав під деревом для подальшого зберігання з метою збуту.
Він же, 29 та 30 січня 2012 року, знаходячись у вищевказаному місці незаконно, повторно збув ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за 50 грн кожному по 1 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, який у перерахунку на суху речовину становив по 0, 076 г.
Після цього, 30 січня 2012 року ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції, котрими в ході огляду місцевості біля безпосереднього місця його затримання було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 175 грн та медичний шприц з вмістом 6 мл рідини коричневого кольору, що відповідно висновку судово-медичної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг, якого заборонений опієм ацетильованим, маса котрого у перерахунку на суху речовину становила 0, 456 г, яку він зберігав з метою збуту.
У касаційній скарзі з доповненням засуджений просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв`язку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосування кримінального закону. Посилається на порушення порядку проведення оперативних закупок наркотичного засобу, зокрема відсутність акту санкціонованої видачі грошових коштів, а також висновків дактилоскопічних експертиз шприців виданих закупними та грошових коштів. Вказує на порушення його права на захист, що полягало у застосуванні до нього незаконних методів слідства внаслідок чого він був вимушений оговорити себе, фальсифікацію матеріалів кримінальної справи та позбавлення можливості ознайомитися з ними. Крім того, на його думку, в ході судового розгляду суд безпідставно відмовляв у задоволенні клопотань сторони захисту та порушив принцип змагальності сторін через те, що він був позбавлений можливості допитати окремих свідків. Зазначає про незадовільний стан свого здоров`я та невідповідність вироку вимогам статей 323, 334 КПК 1960 року, а ухвали апеляційного суду ст. 377 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку своєї скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Доводи засудженого про непричетність до вчинення інкримінованих йому епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК не ґрунтується на матеріалах справи.
Так, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які повідомили що вони, приймаючи участь у оперативних закупках в січні 2012 року, придбавали у ОСОБА_5 наркотичні засоби; показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що були понятими при проведенні оперативних закупок наркотичного засобу у ОСОБА_5 , засвідчували відповідність проведення цих слідчих дій та пояснили, що обвинувачений в ході затримання повідомляв про зберігання наркотичного засобу з метою збуту, при цьому жодних заходів фізичного або психологічного впливу працівниками міліції щодо нього не застосовувалось; постановами про проведення оперативних закупок, даними протоколів огляду та позначення грошових коштів, протоколами огляду громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також висновками судово-дактилоскопічної та судово-хімічної експертиз та іншими доказами по справі.
Оцінка й аналіз наведених доказів, які судом повно і всебічно перевірялись, дає підстави вважати обґрунтованим висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні, а також незаконному збуті наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК при обставинах, викладених у вироку.
Отже, дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК кваліфіковані правильно.

У процесі вивченням матеріалів справи не було виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які викликали б сумніви в їх достовірності. Всі докази відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності. Тому доводи засудженого у скарзі про те, що зазначену справу сфальсифіковано, є необґрунтованими.

Твердження засудженого про те, що до нього застосовувалися незаконні методи ведення слідства, внаслідок чого він був вимушений себе оговоритиу злочинах, які не вчиняв, судом перевірялися і не знайшли свого підтвердження.

Відповідну перевірку проводила прокуратура Терновського району м. Кривого Рогу, і за її результатами було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції (т. 1 а.с. 199).
Доводи про безпідставне відхилення окремих клопотань сторони захисту, є неспроможними, оскільки зазначені клопотання суд розглянув і прийняв по них відповідні обґрунтовані рішення, які у касаційній скарзі не спростовані.
При цьому, за змістом закону, допит додаткових свідків, проведення експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотань сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінально-процесуального закону та неповноту дослідження обставин справи, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.
Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 відповідає вимогам статей 323, 334 КПК 1960 року і підстав для сумнівів в його обґрунтованості та об`єктивності в колегії суддів не викликає.
Голослівними є доводи засудженого про порушення прав сторони захисту, оскільки суд дотримався принципу змагальності та диспозитивності сторін, передбаченого ст. 16-1 КПК 1960 року, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.
Що стосується тверджень про порушення прав засудженого у зв`язку з не ознайомленням його з матеріалами кримінальної справи, то вони спростовуються його власноруч написаними заявами в яких зазначено, що з матеріалами справи він ознайомився у повному обсязі (т. 1 а.с. 157, 193).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що право на захист засудженого ОСОБА_5 порушено не було.
Під час перевірки матеріалів кримінальної справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для зміни або скасування вироку із направленням справи на новий судовий розгляд касаційним судом не виявлено.
Покарання засудженому ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.
Враховуючи те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінально-процесуального закону не допущено, то касаційна скарга засудженого ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 394 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» КПК, колегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2012 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3