Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/933/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000557 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2016 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України, прокурору Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення недоліків, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000557 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України, повернуто прокурору Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області, для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.
На обґрунтування даної ухвали судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Як вбачається з фабули обвинувачення, матеріальна шкода спричинена лише потерпілій ОСОБА_10 і нічого не зазначено в обвинувальному акті щодо скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 , заволодіння його майном, спричинення шкоди чи визначення вартості майна. Лише зазначено, що ОСОБА_11 є потерпілим. Тобто, обвинувальний акт не містить у собі обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 протиправних дій відносно ОСОБА_11 . В ході підготовчого судового засідання встановлено, що направлений до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення про вчинене ОСОБА_8 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 , а лише вказує в анкетних даних, що ОСОБА_11 є потерпілим.

Крім цього, слідчим в обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном….(далі по тексту).

Тобто, в обвинувальному акті, в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено зміст підозри у вчиненні вищезазначеного злочину, що не підтверджує доведеність винуватості обвинуваченого на стадії досудового слідства.

Суд відзначає, що вказівка в обвинувальному акті висунутої підозри формально не заборонена кримінальним процесуальним кодексом, однак відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про повернення обвинувального акта та призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції.
Вважає, що зазначена ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності процесуальним вимогам, однак не в праві на даній стадії вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення та давати оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення. Разом з тим, навіть при наявності неточностей, допущених в обвинуваченні, прокурор відповідно до положень ст.ст. 338,341 КПК України мав змогу їх усунути шляхом зміни обвинувачення в суді, що в жодному разі не вплинуло на можливість учасників судового процесу в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені КПК України. Суд, прийнявши рішення про повернення обвинувального акту позбавив прокурора такого права.
Крім цього, обвинувачений та його захисник в повному обсязі ознайомились з матеріалами кримінального провадження та цілком розуміють в чому ОСОБА_8 обвинувачується.
Також в обвинувальному акті вказана шкода, яка завдана ОСОБА_11 та становить 2043645 грн.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченогоОСОБА_8 та його захисника-адвокатаОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 частиною 2 п. 5 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт має, зокрема, містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату та місце його складання та затвердження; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).

Згідно вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зі змісту даної норми кримінального процесуального закону вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема: якщо в обвинувальному акті не зазначено пред`явлене особі обвинувачення, обвинувальний акт містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається із змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000557, такий містить всі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України.

Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті не міститься належного формулювання обвинувачення, на думку апеляційного суду, не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

З обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , вбачається, що він містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, з зазначенням форми вини, мотиву і мети скоєння ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, вчинення яких йому інкримінується, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Акт направлено до суду у відповідності до вимог кримінального процесуального закону .

Посилання суду першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, на те, що нічого не зазначено в обвинувальному акті щодо скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 , заволодіння його майном, спричинення шкоди чи визначення вартості майна, лише зазначено, що ОСОБА_11 є потерпілим, тобто, обвинувальний акт не містить у собі обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 протиправних дій відносно ОСОБА_11 , а також даних щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями ОСОБА_11 , - є помилковими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, як вбачається з положень чинного законодавства, потерпілою особа може бути визнана не лише в разі вчинення безпосередньо щодо неї кримінального правопорушення, достатньо того, щоб особі даним кримінальним правопорушенням було спричинено майнову шкоду, що як раз і відноситься до ОСОБА_12 . До того ж ОСОБА_12 03.04.2016 року було подано заяву про визнання його потерпілим.

Із змісту ст.ст.314, 374 КПК України слідує, що питання наявності або відсутності в діях обвинуваченого тої чи іншої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення з`ясовується під час судового слідства і вирішується при постановленні вироку у нарадчій кімнаті.

Крім того, на думку колегії суддів, надуманими є і посилання місцевого суду на те, що ОСОБА_8 підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст.42 КПК України, є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. Таким чином, станом на день складення та погодження обвинувального акту ОСОБА_8 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього на обвинувачуваного (підсудного) змінився лише з часу передавання обвинувального акту на розгляд суду.

Беручи до уваги, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 органом досудового слідства, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, викладені фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими, сформульовано обвинувачення із зазначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, висновок суду першої інстанції про неконкретність і нечіткість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення є виходом за межі повноважень суду під час підготовчого судового провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про повернення прокурору матеріалів обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 27 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 .

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення підлягає до скасування, а кримінальне провадження направленню на судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України , апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2016 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4ст.187 КК України, прокурору Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення недоліків скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000557 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, направити для розгляду в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4