Справа № 507/214/15-к
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2016 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Ананьїва Одеської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 18 квітня 2004 року о 19 годині , рухаючись на технічно справному автомобілі марки «DAEWOO SENS» д/н НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_2 , спричинивши водію ВАЗ 2105 р. ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, чим допустив грубе порушення правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні вимог п. п. 12.3, 12.4; Правил дорожнього руху» (введені в дію 01.01.2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року), що зобов`язують водія:
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км / год.
Порушення виразилися в тому, що водій ОСОБА_4 рухався приблизно об 19 годині 18.04.2004 на автомобілі «DAEWOO SENS» , д/н НОМЕР_1 по автодорозі Криве Озеро - Балта в напрямку м. Балти, проїжджаючи с. Бендзарі Балтського району в світлий час доби по сухій асфальтованій ділянці проїжджої частини дороги зі швидкістю, яка перевищувала допустиму для руху в населеному пункті. Тобто, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України по дослідженню обставин зіткнення № 912 від 12 березня 2013 року перед початком екстреного гальмування при довжині сліду коліс 23,4 м та з урахуванням відкидання автомобілів (центр мас автомобіля ВАЗ після зіткнення до кінцевого його положення перемістився на відстань 6,9 м, автомобіля «DAEWOO SENS» - близько 3,9 м) в умовах вказаної події ОСОБА_4 рухався зі швидкістю більше ніж 80-88 км/год. Останній повинен був врахувати наявну конфігурацію дороги, яка відповідно довідки з «Балтського райавтодору» має повздовжний нахил на вказаній ділянці дороги, де трапилось зіткнення автомобілів 30 проміль, або 3%. Однак, не обравши безпечну швидкість руху, не стеживши за дорожньою обстановкою та не врахувавши момент виникнення небезпеки, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не зміг вчасно вжити заходів зменшення швидкості, внаслідок чого він скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_2 , водій якого виконував маневр по повороту вліво з автодороги Балта - Криве Озеро. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водію автомобіля ВАЗ 2105 ОСОБА_5 згідно висновку судово - медичної експертизи Балтського районного відділення СМЕ № 48 від 19.04.06 року спричинені ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді переламу остистих відростків 3-4 поперекових хребців, які утворились в результаті зіткнення транспортних засобів. Зазначене виразилось в розладі здоров`я потерпілого, який знаходився на стаціонарному лікуванні в Балтській ЦРЛ понад 21 день.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому злочині не визнав і показав, що, дійсно 18 квітня 2004 року в 19 годині, на автомобілі «DAEWOO SENS» рухався по автодорозі Криве Озеро - Балта зі сторони м. Криве Озеро у напрямку м. Балта. Назустріч йому рухався автомобіль «ВАЗ-2105». При цьому він розраховував, що водій автомобіля Ваз дотримується ПДРУ, оскільки згідно п. 1.4. ПДРУ «Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила». При зближенні автомобілів, на невеликій відстані, Гризан став здійснювати поворот ліворуч, по ходу свого руху, перетинаючи проїзну частину дороги, по якій він рухався. В той час, коли автомобіль «ВАЗ-2105» став перетинати умовну середню осьову лінію і виїхав на смугу руху автомобіля «DAEWOO SENS», для нього виникла небезпека для подальшого руху і він, на виконання технічних норм п.12.3. ПДРУ застосував екстрене гальмування, однак це не дало йому технічної можливості уникнути зіткнення. Він вважає, що ОСОБА_6 , не маючи навиків керування легковим автомобілем, порушив п. 2.3. Правил дорожнього руху України (ПДРУ), так як для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. При під`їзді до повороту в свій двір, ОСОБА_6 почав здійснювати поворот ліворуч для виїзду на другорядну дорогу, однак в порушення п.п.10.1. ПДРУ, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також п.10.4., оскільки перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, потерпілий не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування у дорозі, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, тобто автомобілю під його керуванням, який рухався назустріч в зоні видимості, став без зупинки повертати ліворуч та перетинати смугу руху його автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного транспорту, створив аварійну обстановку, що стало причиною зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП, ОСОБА_6 не отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, оскільки безпосередньо після ДТП він нормально рухався, на болі в хребті не скаржився, крім того, відсутні належні докази про тілесні ушкодження потерпілого.
Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, орган досудового слідства надав суду наступні докази, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
- протокол огляду місця події від 18 квітня 2004 року та схема до протоколу огляду місця події /а.к.п.90-92/;
- протоколи додаткового огляду місця події від 05 січня 2005 року та 05 квітня 2005 року /а.к.п.43, 66, 93-94/;
- протоколи огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, згідно яких встановлені механічні ушкодження автомобілів «DAEWOO SENS» та ВАЗ /а.к.п.50-53/;
- висновок експерта по транспортно - трасологічному дослідженню обставин зіткнення автомобілів ВАЗ 2105 і «DAEWOO SENS» № 9875 від 10.09.2004, в якому згідно схеми №2 до акту цього висновку відображається положення автомобілів «DAEWOO SENS» і ВАЗ на проїжджій частині до моменту їх входу в первинний контакт /а.к.п.57-65/;
- висновок № 1226 від 14.02.2006 комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів ВАЗ 2105 і «DAEWOO SENS» підтверджується, що враховуючи допустиму швидкість в населеному пункті водій автомобіля ВАЗ міг приступити до виконання маневру, вважаючи його безпечним та при належному виконанні пунктів 12.3 та 12.4 Правил ДР водій автомобіля «DAEWOO SENS» мав технічну можливість уникнути зіткнення та те, що водій «DAEWOO SENS» міг знаходитися поза полем видимості для водія автомобіля ВАЗ /а.к.п.80-89 т.2/;
- висновок експерта № 347 від 08.02.2005 по автотехнічному дослідженню обставин зіткнення автомобілів ВАЗ 2105 і «DAEWOO SENS», де вказується, що при належному виконанні пунктів 12.3 та 12.4 Правил ДР водій автомобіля «DAEWOO SENS» мав технічну можливість уникнути зіткнення, крім того, враховуючи допустиму швидкість в населеному пункті водій автомобіля ВАЗ міг приступити до виконання маневру, вважаючи його безпечним /а.к.п.95-101 т.2/;
- висновок судово - медичної експертизи Балтського районного відділення СМЕ № 48 від 19.04.06 року , згідно якого ОСОБА_5 спричинені ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді переламу остистих відростків 3-4 поперекових хребців, які утворились в результаті зіткнення транспортних засобів. Зазначене виразилось в розладі здоров`я потерпілого, який знаходився на стаціонарному лікуванні в Балтській ЦРЛ понад 21 день /а.к.п.164 т.2 /;
Також в судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив, що 18 квітня 2004 року він їхав по автодорозі Балта-Криве Озеро, в напрямку із м.Балта в с.Бензари на технічно справному автомобілі марки ВАЗ 2105. Доїджаючи до свого перевулку, за 100 метрів, знизив швидкість, перешкод не було, увімкнув поворот та здійснював поворот наліво, після чого відбулося зіткнення із автомобілем, яким керував обвинувачений. Він отримав травму , у зв`язку із чим лікувався 21 день у Балтській ЦРЛ.
Крім того, в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтвердили, що дійсно 18 квітня 2004 року мало місце ДТП із участю автомобілів , якими керували потерпілий та обвинувачений, а також були допитані експерти Лопата та ОСОБА_9 .
За таких обставин, орган досудового слідства кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Разом з тим, дослідивши докази, надані сторонами, на думку суду вказане обвинувачення в судовому засіданні прокурором не доведене виходячи з наступного.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що знаходилася на вулиці, зустрічала дітей та бачила, що на автошляху Балта - Криве Озеро її сусід ОСОБА_5 рухався автомобілем «ВАЗ-2105» і відразу почав повертати на ліво, але назустріч було видно, що рухався інший автомобіль. При в`їзді до свого будинку він не надав дорогу автомобілю «DAEWOO SENS», під керуванням ОСОБА_4 , він став без зупинки повертати ліворуч та перетинати смугу руху автомобіля «DAEWOO SENS», який почав гальмувати, але аварії уникнути не вдалося. Крім того пояснила, що ОСОБА_5 на той час не мав навиків керування легковим автомобілем, так як купив його за декілька місяців до скоєного. Вона впевнена, що ОСОБА_6 навіть не подивися чи є перешкоди, коли повертав до себе додому. Із автомобіля ОСОБА_6 вийшов, нормально рухався , в нього не було ніяких ушкоджень, із ним також їхала дружина, а на задньому сидінні дочка та внучка. Коли приїхала швидка, він ні на що не скаржився. Міліція робила заміри, він теж був присутній.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він разом із ОСОБА_11 їхали автомобілі із рибалки, алкоголь не вживали. Він на момент ДТП мав 12-13 років водійського стажу і за звичкою, навіть якщо не за кермом, зажди слідкує за дорогою. Автомобілем керував ОСОБА_4 , потерпілий в порушення правил виїхав на їхню смугу руху, здійснюючи поворот, Чорний ударив по гальмах, але все одно автомобілі зіткнулися. Він точно пам`ятає, що потерпілий поворот не вмикав. Гризан після ДТП нормально рухався, допомагав складати протоколи.
До свідчень ОСОБА_8 , яка зокрема пояснила що, при виконанні повороту ліворуч, її чоловік переконався, що іншого автомобіля не було видно, суд відноситься критично, оскільки вона є дружиною потерпілого та зацікавлена в завершенні справи на його користь.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 який приймав участь в режимі відеоконференції, пояснив, що він проводив відповідні експертизи, в своїх висновках виходив з тих відомостей і даних, які надав їм слідчий, при цьому пояснив, що сам момент виникнення небезпеки для водія визначає слідчий.
Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Досудовим слідством були допущенні порушення при проведенні і складанні протоколу додаткового огляду місця події від 05 січня 2005 року без участі самого ОСОБА_4 , а саме при встановленні моменту виникнення небезпеки для водія ОСОБА_4 , оскільки саме для нього виник момент небезпеки для руху і він мав пояснити коли саме це трапилося і відтворити на місці події. Крім того, слідчий керувався процесуальними нормами ст.ст. 85, 190, 191, 195 КПК України (в редакції 28.12.1960 року із змінами і доповненнями), які передбачають огляд місця події, в той час, коли при відтворенні потрібно було керуватися ст. 194 КПК України і вказану слідчу дію він оформив протоколом додаткового огляду місця події, замість протоколу відтворення. З огляду на зазначене , суд не приймає до уваги зазначений протокол додаткового огляду та визнає його недопустимим доказом.
Висновки судово-автотехнічних експертиз № 347 від 08.02.2005 р., № 1226 від 14.02.2006 р. також слід визнати недопустимими доказами в зв`язку з тим, що вихідними даними для їх проведення було взято з протоколу додаткового огляду місця події від 05.01.2005 року, який також не може бути визнаним допустимим доказом.
Дані протоколу огляду місця події від 18.04.2004 року свідчать, що зіткнення автомобілів прийшлося на проїзній частині, по якій рухався автомобіль «DAEWOO SENS» під керуванням ОСОБА_4 , сліди гальмового шляху вказують на намагання ОСОБА_4 уникнути зіткнення та фактично вказує на відстань, на якій знаходився автомобіль «DAEWOO SENS» в момент виникнення небезпеки для руху.
Згідно судово - автотехнічної експертизи №751/752/13-21 від 12.06.2013 року, проведеної Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, в заданій дорожній ситуації при виконанні технічних норм вимог п. п. 12.4, 12.3 ПДРУ, водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості зупинити автомобіль «DAEWOO SENS» до смуги руху автомобіля ВАЗ з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною виникнення даного ДТП стала невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_5 технічним нормам вимог п. п. 10.1, 10.4 ПДРУ. /а.к.п.174 -184 т.1/.
Висновок судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_5 № 48 від 19.04.2006 року, було складено Балтським районним відділенням СМЄ, експертом ОСОБА_9 , без залучення лікаря рентгенолога та дослідження оригіналів медичних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, як це передбачено п. 1.10 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Експерт ОСОБА_9 , який був допитаний в судовому засіданні, підтвердив це в судовому засіданні.
Судом були призначені комісійна судово-медична і авто технічна експертизи, яка була проведена Вінницьким обласним бюро судових експертиз та Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Група експертів провела дослідження і в висновку №22-к/2017/13-21 від 18.02.2014 р. встановила, що експертиза № 48 від 19.04.2006 року проведена без залучення лікаря рентгенолога та дослідження оригіналів медичних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, як це передбачено п. 1.10 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Крім того, експертами встановлено, що в матеріалах кримінальної справи відсутні медичні документи, які можуть підтвердити тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , їх характер, локалізацію та ступень тяжкості, давність їх заподіяння та механізм утворення, а потерпілий ОСОБА_5 відмовився з`явитися для обстеження ушкоджень /а.к.п.127129 т.2/.
В зв`язку з цим, вищевказаний висновок СМЕ № 48 від 19.04.2006 р. не може вважатись доказом по цьому кримінальному провадженню і судом визнається недопустимим.
Крім того, в обвинувальному акті на підтвердження винуватості ОСОБА_4 зазначено висновок судової автотехнічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України по дослідженню обставин зіткнення № 912 від 12 березня 2013 року, проте в судовому засіданні зазначений висновок не досліджувався, оскільки він не був наданий суду прокурором.
Разом із цим, відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Проте, обвинувальний акт складений не уповноваженою на то особою, оскільки згідно відомостей прокуратури Одеської області на той час ОСОБА_13 був призначений на посаду слідчого лише 03.09.2013 року наказом № 1770к, а до цього він був стажистом на посаді слідчого цієї ж прокуратури./а.к.п.114-117/. Нормами КПК України не передбачено можливості складання обвинувального акту такою особою. Суд був позбавлений можливості повернути обвинувальний акт, оскільки зазначені обставини стали відомі суду під час судового розгляду, крім того ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 р. по даному кримінальному провадженню було призначено новий судовий розгляд /а.к.п.39-42 т.1/.
Згідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно із вимогами ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.90 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» судам вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, суд виходить із того, що під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і потерпілим, не наведено достатньо доказів винуватості вчинення ОСОБА_4 злочину поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана. З огляду на зазначене, ОСОБА_4 підлягає виправданню, за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів і проведення експертиз, в сумі 719 грн. 19 коп., які документально підтвердженні, підлягають відшкодуванню відповідно до положень ст.ст.124, 126, 130 КПК України державою за рахунок державного бюджету України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди - відмовити.
Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 719 грн. 19 коп. відшкодувати державою за рахунок державного бюджету України
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

Суддя: ОСОБА_1