Справа № 296/1103/16-к
УХВАЛА
Іменем України
19 лютого 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

09.02.2016 ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з зазначеною скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 29 січня 2016 року про закриття кримінального провадження за №0006403 від 12.122015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, зобов`язати прокуратуру Житомирської області поновити досудове розслідування кримінального провадження за фактом вчинення правоохоронними органами злочину проти правосуддя, передбаченого ст. 382 КК України.

Подана скарга обґрунтовувалась неповнотою проведеного досудового розслідування з приводу заяв ОСОБА_3 про те, що слідча ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 та невстановлені особи УСБ України в Житомирській області діючи з прямим умислом та за попередньою змовою з метою настання для ОСОБА_3 тяжких наслідків вчинили протягом тривалого часу злочин проти правосуддя, передбачений ч. 2 ст. 382 КК України.

Зазначалося, що слідчим не встановлено та не допитано осіб, які могли бути свідками та співучасниками кримінального правопорушення, не взято до уваги переписку ОСОБА_3 з правоохоронними органами осіб ГУНП, УСБ та прокуратури щодо виконання ухвал від 02.11.2015, 02.12.2015 про повернення заявнику транспортного засобу Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не допитано слідчу ГУНП ОСОБА_6 у присутності адвоката заявника, не перевірено факт обізнаності посадових осіб слідчої ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 та невстановлених осіб УСБ України в Житомирській області з ухвалами слідчих суддів від 02.11.2015 та від 02.12.2015 так і факт ухвал та відмови від їх виконання.

Особа, що звернулася зі скаргою - ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні подану скаргу підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі, вказували на неповноту та однобічність проведеного слідчим досудового розслідування, у зв`язку з чим просив постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

Слідчий у судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на те, що досудове розслідування проведено повно та об`єктивно, а також те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, просив у задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін судового процесу, дослідивши матеріали скарги та закритого кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 03.12.2015 ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Житомирської області з заявою, в якій вказував про невиконання ухвал слідчих суддів Корольовського районного суду м.Житомира від 02.11.2015 та 02.12.2015 з приводу повернення заявнику як законному власнику автомобіля Renault Trafic, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на зберіганні на території Служби безпеки України.

12.12.2015 прокуратурою Житомирської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0006403 з приводу невиконання слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.12.2015 з приводу зобов`язання повернути автомобіль Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Служби безпеки України за адресою: м. Житомир, вул. Ф. Чопівського, 7.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.11.2015 клопотання ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2015 в частині заборони підозрюваному ОСОБА_3 користуватися автомобілем марки Renault Trafic, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В задоволенні решти клопотання відмовлено.

Вказане судове рішення вступило в законну силу з моменту проголошення.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

13.11.2015 р. ОСОБА_3 звертався до начальника УСБ України в Житомирській області (на території якого знаходився арештований транспортний засіб) із заявою про вжиття заходів з приводу повернення як законному власнику арештованого автомобіля у зв`язку із відмовою у його поверненні слідчим ОСОБА_8

13.11.2015 р. ОСОБА_3 звертався до начальника ГУНП України в Житомирській області, із заявою в якій повідомляв про факт невиконання слідчою ОСОБА_6 ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.11.2015 р. та просив вжити заходів з приводу повернення заявнику як власнику арештованого транспортного засобу.

Надалі, у зв`язку із невиконанням ухвали слідчого судді від 02.11.2015 та неповернення ОСОБА_3 арештованого автомобіля марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , останній звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира зі скаргою на бездіяльність слідчого УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.12.2015 скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 задоволено, зобов`язано слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000029 від 13.07.2015 р. або орган на зберіганні якого знаходиться транспортний засіб: автомобіль Renault, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Вказане судове рішення вступили в законну силу з моменту проголошення.

02.12.2015 р. ОСОБА_3 звертався до начальника УСБ України в Житомирській області (на території якого знаходився арештований транспортний засіб) із заявою про вжиття заходів щодо повернення транспортного засобу та виконання ухвали слідчого судді від 02.12.2015 р.

03.12.2015 р. ОСОБА_3 звертався до прокуратури Житомирської області, начальника УСБ України в Житомирській області (на території якого знаходився арештований транспортний засіб), начальника ГУ НП України в Житомирській області із заявою про проведення службового розслідування та притягнення до відповідальності осіб, винних у невиконанні рішень суду з приводу повернення йому транспортного засобу.

Як вбачається з наявних в матеріалах скарги листів старшого слідчого СУ ГУ НП України в Житомирській області ОСОБА_6 від 21.12.2015, 22.12.2015, 25.12.2015, листів т.в.о. начальника УСБУ в Житомирській області ОСОБА_9 від 04.12.2015, 08.12.2015, 15.12.2015 ОСОБА_3 фактично відмовлялося у поверненні йому автомобіля.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 29 січня 2016 року закрито кримінальне провадження №0006403 від 12.122015 у зв`язку з відсутністю у діях старшого слідчого СУ ГУ НП в області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження №0000070 слідчий посилався на підтвердження факту виконання 22.01.2016 року старшим слідчим СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.12.2015, якою зобов`язано слідчого повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 та ч. 1 ст. 92 КПК України, у кримінальному провадженні в обов`язковому порядку підлягають доказуванню обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження і обов`язок доказування покладається на слідчого та прокурора.

Натомість органом досудового розслідування вказаних вимог закону не дотримано.

Так, матеріали закритого кримінального провадження взагалі не містять відомостей про перевірку фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, зокрема його звернення до УСБ України в Житомирській області, ГУНП України в Житомирській області, слідчої ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_6 та інших слідчих, що проводили досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0000029 з приводу виконання ухвал слідчих суддів від 02.11.2015 та від 02.12.2015 щодо повернення належного йому транспортного засобу, не встановлено та не допитано службових осіб органу відповідальних за зберігання арештованого автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мав бути повернутий ОСОБА_3 , не проведено допиту слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 та інших слідчих у кримінальному провадженні з приводу не виконання вказаних судових рішень.

Слідчим не встановлено та не допитано осіб, які могли бути свідками та співучасниками кримінального правопорушення, не взято до уваги переписку ОСОБА_3 з правоохоронними органами осіб ГУНП, УСБ та прокуратури щодо виконання ухвал від 02.11.2015, 02.12.2015 про повернення заявнику транспортного засобу Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не допитано слідчу ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 у присутності адвоката заявника, не перевірено факт обізнаності службових осіб правоохоронних органів ГУНП в Житомирській області, УСБ в Житомирській області та прокуратури в Житомирській області з ухвалами слідчих суддів від 02.11.2015 та від 02.12.2015 так і факт ухвал та відмови від їх виконання.

Вказане свідчить про те, що слідчий в порушення вимог п.4 ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України до проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні підійшов абсолютно формально та поверхнево.

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає самі лише показання процесуального прокурора у кримінальному провадженні №0000029 ОСОБА_7 , яка стверджувала про неповернення ОСОБА_3 належного йому транспортного засобу через визнання його речовим доказом, не аналізує при цьому, в чому саме полягає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, та не зазначає мотивів його відсутності в діях службових осіб СУ ГУ НП в Житомирській області, процесуального керівника у провадженні та службових осіб Управління СБУ в Житомирській області.

Висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України лише у зв`язку з тим, що транспортний засіб через три місяці після постановлення відповідних судових рішень, врешті 22.01.2016 був повернутий ОСОБА_3 згідно акту прийому-передачі, є безпідставним та таким, що зроблений без урахування того, що злочин є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення) або з моменту перешкоджання його виконанню, що повинно вирішуватись у сукупності з іншими матеріалами провадження після повного, ретельного та неупередженого досудового розслідування.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Падура проти України» від 11 грудня 2014 року (заява № 48229/10) ефективність розслідування передбачає вимогу щодо оперативності й розумної швидкості. Навіть якщо в певній ситуації можуть існувати складнощі та перепони, які перешкоджають прогресу у розслідуванні, негайна реакція органів влади є необхідною для підтримки громадської впевненості у їхній відданості принципу верховенства права та попередженню будь-яких ознак незаконних дій або їх безкарності (див. рішення від 9 квітня 2009 року у справі «Шиліх проти Словенії» (Silih v. Slovenia) [ВП], заява № 71463/01, п. 195). Більше того, із плином часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування істотно зменшуватиметься.

Слідчий суддя змушений констатувати неефективність розслідування працівниками прокуратури Житомирської області заяв ОСОБА_3 з приводу невиконання ухвал слідчих суддів від 02.11.2015 та від 02.12.2015, а також вказати на те, що заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України стосуються не лише службових осіб СУ ГУ НП в Житомирській області, але й ряду інших службових осіб, зокрема процесуального керівника у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 (тобто відносно самого працівника того органу, який здійснює дане досудове розслідування) та працівників Управління Служби безпеки України в Житомирській області, що на думку слідчого судді викликає об`єктивні сумніви у можливості проведення ефективного розслідування даного кримінального правопорушення прокуратурою Житомирської області.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про незаконність винесеної слідчим постанови про закриття кримінального провадження №0006403 у зв`язку із допущеною однобічністю та неповнотою досудового розслідування, у зв`язку із чим оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому підлягає скасуванню.

Водночас, вимоги скарги щодо зобов`язання прокуратури Житомирської області поновити досудове розслідування кримінального провадження з фактом вчинення правоохоронними органами злочину проти правосуддя, передбаченого ст. 382 КК України не підлягають до задоволення, оскільки самі по собі є обов`язком слідчого передбаченого ч. 2 ст. 9 КПК України, а тому додаткового судового застереження не потребують.

Керуючись ст.ст. 117, 303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 29.01.2016 про закриття кримінального провадження №0006403 від 12.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України - скасувати.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1