ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/73/16-к
Провадження по справі № 1-кп/514/17/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 13 травня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу (розпорядження) № 103 від 01 травня 2013 року ПрАТ «Петросталь» обвинувачений ОСОБА_4 був прийнятий на посаду робочого вівце-товарної ферми та підписав укладений того ж дня, між ним та головою ПрАТ «Петросталь» договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого останнього наділено правомочністю по управлінню, вирощуванню та зберіганню овець та ягнят ПрАТ «Петросталь».

В період часу з 01 червня 2013 року по 30 червня 2013 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , погодився на пропозицію мешканця с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_5 , продати останньому вівцю, розуміючи, що чисельність ввірених йому овець здійснює особисто та перевірити їх керівництво ПрАТ «Петросталь» не в змозі оскільки отара знаходиться у його розпорядженні, і у нього виник корисливий злочинний умисел, направлений на протиправне таємне вилучення вівці, з наміром у подальшому, обернути отримані від продажу вівці кошти на свою користь для поліпшення свого матеріального становища.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, в період часу з 01 червня 2013 року по 30 червня 2013 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в проміжок часу між 07 та 09 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області з отари овець, яка була ввірена обвинуваченому ОСОБА_4 потерпілим ПрАТ «Петросталь» та перебувала в його віданні, обвинувачений ОСОБА_4 незаконно вилучив одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_5 за 500-600 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю, чим заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 448 гривень.

Крім цього, в середині липня місяця 2013 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, після розтрати однієї ввіреної вівці, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи працювати в ПрАТ «Петросталь» повторно погодився на пропозицію ОСОБА_5 , продати останньому вівцю, розуміючи про свою безкарність. Таким чином у обвинуваченого ОСОБА_4 повторно виник корисливий умисел, направлений на повторне протиправне вилучення вівці, з наміром у подальшому обернути отримані від продажу вівці кошти на свою користь для поліпшення свого матеріального становища.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, в середині липня місяця 2013 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в проміжок часу між 07 та 09 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, з отари овець, яка була ввірена обвинуваченому ОСОБА_4 потерпілим ПрАТ «Петросталь» та перебувала в його віданні, незаконно, повторно вилучив одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_5 за 500-600 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю, чим заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 448 гривень.

17 жовтня 2013 року обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до наказу директора ПрАТ «Петросталь» № 146 звільнено з посади робочого вівце-товарної ферми ПрАТ «Петросталь».

Так, в період часу з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, при бесіді з мешканцем с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 , дізнався, що останньому можна збувати тушки м`яса овець. Розуміючи про свою безкарність, за привласнення двох овець, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник новий умисел таємно викрасти овець з вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь».

В період часу з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в проміжок часу між 19 та 21 годинами, реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20 січня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 грн. за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, завіривши останнього, що збуває власну вівцю.

14 лютого 2014 року продовжуючи свою злочинну діяльність, в проміжок часу між 19 та 21 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 грн., завіривши останнього, що збуває власну вівцю, чим заподіяв ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 1344 гривень.

Крім цього, 06 квітня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 при бесіді з мешканцем с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 , дізнався, що останньому можна збувати тушки м`яса овець. Розуміючи про свою безкарність, за привласнення та таємне викрадення овець, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник новий умисел на вчинення крадіжки овець з вівце товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь.

Реалізуючи свій злочинний намір, 06 квітня 2014 року, в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02 травня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08 травня 2014 в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, впевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 червня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 липня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 01 серпня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, впевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 серпня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27 серпня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 вересня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно з корисливих мотивів, таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., загальною вартістю 448 гривень, яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 грн., запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

В результаті умисних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 4032 гривні.

Крім цього, 29 вересня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю середньою вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув мешканцю с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 , за 400-450 гривень, запевнивши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 жовтня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, завіривши останнього, що збуває власну вівцю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28 жовтня 2014 року в проміжок часу між 19 та 21 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 28 кг., вартістю 16 гривень за 1 кг., яку забив та збув ОСОБА_6 за 400-450 гривень, завіривши останнього, що збуває власну вівцю.

В результаті умисних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 1344 гривні.

Крім того, маючи вільний доступ до вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», на початку жовтня 2014 року більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в с. Ісерлія Чимишлійського району республіки Молдова, при бесіді з мешканцем вказаного села Віеру Миколаєм (точні анкетні данні в ході слідства встановити не представилось можливим), домовився про обмін 5 ягнят на вівчарку середньоазіатської породи, обвинувачений ОСОБА_4 вирішив таємно викрасти з вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь» 5 ягнят.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 листопада 2014 року біля 19 години 30 хвилин, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав двох річних ягнят вагою 24 кг. кожне, вартістю 18 гривень за 1 кг., загальною вартістю 864 гривень, яких забив та в подальшому збув ОСОБА_7 , за рахунок придбаної собаки, впевнивши останнього, що збуває власних ягнят.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20 листопада 2014 року біля 19 години 30 хвилин, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав двох річних ягнят вагою 24 кг., кожне, вартістю 18 гривень за 1 кг., загальною вартістю 864 гривень, яких забив та в подальшому збув ОСОБА_7 , за рахунок придбаної собаки, запевнивши останнього, що збуває власних ягнят.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 грудня 2014 року біля 19 години 30 хвилин, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав річного ягня вагою 24 кг., вартістю 18 гривень за 1 кг., загальною вартістю 432 гривні, якого забив та в подальшому збув ОСОБА_7 , за рахунок придбаної собаки, запевнивши останнього, що збуває власних ягнят.

В результаті умисних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 2160 гривень.

На початку березня 2015 року, більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, при бесіді з мешканцем с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 дізнався, що останньому можна збути одну вівцю. Розуміючи про свою безкарність за привласнення та таємне викрадення овець у обвинуваченого ОСОБА_4 виник новий умисел на вчинення крадіжки вівці з вівце товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь».

Після чого реалізуючи свій злочинний намір, на початку березня 2015 року, більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, біля 09 години, знаходячись на території вівце-товарної ферми ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, для поліпшення матеріального становища, обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав одну вівцю вагою 27 кг., вартістю 22 гривні за 1 кг., яку забив та безоплатно передав ОСОБА_8 , запевнивши останнього, що збуває власну вівцю, чим заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 594 гривні.

Наприкінці квітня 2015 року, більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, при бесіді з мешканцем с.Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 дізнався, що останньому можна збути ягнят, обміняти їх на вівчарку середньоазіатської породи. Розуміючи про свою безкарність за привласнення та таємне викрадення овець у обвинувачений ОСОБА_4 виник новий умисел на вчинення крадіжки овець з вівце товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь».

Реалізуючи свій злочинний намір, через декілька днів, більш точну дату та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в проміжок часу між 15 та 16 годинами, знаходячись на території вівце-товарної ферми потерпілого ПрАТ «Петросталь», розташованої з південної сторони с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області, шляхом вільного доступу, склавши перед іншими скотарями враження в правомірності своїх дій, діючи повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 таємно викрав двох ягнят вагою 7 кг., вартістю 28 гривень за 1 кг., загальною вартістю 392 гривні, яких в подальшому обміняв та збув ОСОБА_9 за рахунок придбаної собаки, запевнивши останнього, що збуває власних ягнят, чим заподіяв потерпілому ПрАТ «Петросталь» матеріальних збитків на суму 392 гривні.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ПрАТ «Петросталь» на загальну суму 10762 гривні. На теперішній час матеріальні збитки завдані потерпілому обвинувачений відшкодував в повному обсязі, в добровільному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочинах повністю визнав та пояснив суду, що дійсно з першого травня 2013 року він був прийнятий робочим вівце-товарної ферми ПрАТ "Петросталь". Тоді ж між ним та ПрАТ "Петросталь" було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, який він підписав. Згідно цього договору йому було передано отару овець та ягнят, яка належить ПрАТ "Петросталь", для вирощування та зберігання. Приблизно в червні 2013 року, точну дату він не пам"ятає, мешканець с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_5 попросив його продати йому вівцю. Він погодився на пропозицію ОСОБА_5 та після цього забив і продав ОСОБА_5 вівцю з отари ПрАТ "Петросталь", але про це останньому він не сказав. За вівцю він отримав приблизно 600 гривень.

Приблизно в середині липня 2013 року ОСОБА_5 знову звернувся до нього з проханням продати вівцю, на що він погодився. Після цього, він забив віцю з отари ПрАТ "Петросталь" і продав м"ясо ОСОБА_5 приблизно за 600 гривень. ОСОБА_5 він знову пояснив, що це його власна вівця.

В жовтні 2013 року він був звільнений з посади робочого вівце-товарної ферми ПрАТ "Петросталь", але продовжував там працювати. В грудні 2013 року мешканець с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 сказав йому, що він може в нього купувати тушки м"яса овець. Тому, він в грудні 2013 року таємно викрав одну вівцю, забив її та м"ясо продав ОСОБА_10 приблизно за 400 гривень, пояснивши останньому, що це його віця.

Таким же чином, 20 січня 2014 року та 14 лютого 2014 року продав ОСОБА_6 ще двох овець, за яких отримав приблизно по 450 гривень.

Крім того, 06 квітня 2014 року, 02 травня 2014 року, 08 травня 2014 року, 21 червня 2014 року, 11 липня 2014 року, 01 серпня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 27 серпня 2014 року та 11 вересня 2014 року він таємно викрадав з отари ПрАТ "Петросталь" по одній вівці та збував тушки м"яса цих овець ОСОБА_6 приблизно за 450 гривень кожну.

Також, 29 вересня 2014 року, 12 жовтня 2014 року та 28 жовтня 2014 року він знову викрав з отари ПрАТ "Петросталь" три вівці та продав тушки м"яса приблизно за 450 гривень кожну ОСОБА_6

07 листопада 2014 року він викрав з отари ПрАТ "Петросталь" двох ягнят, тушки м"яса яких збув громадянину Республіки Молдова ОСОБА_7 20 листопада 2014 року та 04 грудня 2014 року він викрав ще трьох ягнят, тушки м"яса яких також збув ОСОБА_11 обмін на п"ять тушок м"яса ягнят ОСОБА_7 дав йому вівчарку середньоазіатської породи.

На початку березня 2015 року він також викрав одну вівцю з отари ПрАТ "Петросталь", яку передав мешканцю с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області ОСОБА_8 ..

Також, наприкінці квітня 2015 року він викрав з отари ПрАТ "Петросталь" двох ягнят, яких передав ОСОБА_9 , в обмін на вівчарку середньоазіатської породи.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що коли він вчиняв вищевказані крадіжки овець та ягнят він це робив таємно від інших працівників ферми. Вищезазначені злочини він вчиняв за допомогою гужової повозки, яка належить його дружині ОСОБА_12 .. Обвинувачений ОСОБА_4 також пояснив, що з матеріальними збитками в сумі 10762 гривні, він згоден і на теперішній час відшкодував їх ПрАТ "Петросталь" в повному обсязі.

В скоєних злочинах він розкаюється.

Представник потерпілого ПрАТ «Петросталь» - ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином. Крім того, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 те, що він не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані: за ч. 1 ст. 191 КК України, а саме: розтрата чужого майна, яке перебувало у його віддані; за ч. 3 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке перебувало у його віддані, вчинена повторно та за ч. 2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України віднесені до категорії середньої тяжкості злочинів та тяжкого злочину і вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Також, суд вважає за необхідне призначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання передбачене ч. 1 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується, щиро розкаявся, також, відношення обвинуваченого до вчинених злочинів, визнання ним своєї вини, добровільне відшкодування матеріального збитку, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, в зв"язку з цим до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов не заявлений, судових витрат немає.

Також, суд дійшов висновку, що речові докази у справі: гужову повозку, яка знаходиться на зберіганні у її власниці ОСОБА_12 необхідно залишити у розпорядженні останньої; двох вівчарок середньоазіатської породи, які знаходяться на зберіганні у ПрАТ "Петросталь" необхідно передати ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371; 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов"язані з матеріальною відповідальністю на сільськогосподарських підприємствах строком на один рік;

за ч. 3 ст. 191 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов"язані з матеріальною відповідальністю на сільськогосподарських підприємствах строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді трьох років позбвлення волі з позбавленням права обіймати посади пов"язані з матеріальною відповідальністю на сільськогосподарських підприємствах строком на два роки.

Відповідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком один рік шість місяців.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у справі: гужову повозку, яка знаходиться на зберіганні у її власниці ОСОБА_12 - залишити у розпорядженні останньої; двох вівчарок середньоазіатської породи, які знаходяться на зберіганні у ПрАТ "Петросталь" - передати ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1