№1-кп/243/678/2016
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
15 листопада 2016 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0002662 на підставі обвинувального акту з угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Часів Яр Бахмутської міської ради Донецької області, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Під час досудового розслідування між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 20 вересня 2016 року було укладено угоду про примирення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин:

В липні 2016 року, більш точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , яка знаходилась за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, тобто шляхом щодобового найму житла в аренду, а саме квартири у м.Слов`янську, та подальшої передачі її в оренду на тривалий час.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, діючи умисно, повторно, веруючись корисливим мотивом та з метою подальшого заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 28.07.2016 року домовилась через засоби зв`язку з раніше не знайомою ОСОБА_7 про найм на добу квартири в оренду, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , власницею якої є її мати ОСОБА_8 , терміном з 29.07.2016 р. до 30.07.2016 р.

29 липня 2016 року приблизно об 11-00 год. ОСОБА_5 приїхала в м.Слов`янськ Донецької області, де, зустрівшись з ОСОБА_7 , винайняла на добу за грошові кошти в сумі 250 грн. зазначену квартиру в оренду. В цей же день, приблизно о 12.00 год. ОСОБА_5 , попередньо домовившись через засоби електронного зв`язку, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, навмисно, зустрілась з раніше незнайомим ОСОБА_6 та в той же день уклала з ним договір оренди квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 01.09.2017 року, з оплатою житла у сумі 1500 грн. на місяць, повідомивши останньому неправдиві відомості щодо власності на вказану квартиру. ОСОБА_6 , усвідомлюючи правомірність оренди та передачі йому в найм вказаної квартири, передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 грн. в якості орендної плати за 2 місяці. Таким чином, ОСОБА_5 отримала від потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману грошові кошти у вказаній сумі, заволодівши ними, та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Таким чином ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, заподіявши своїми протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 3000 грн. 00 коп.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 у скоєнні цього злочину визнала себе винною у повному обсязі та просила затвердити угоду про примирення від 20 вересня 2016 року, яку було нею укладено з потерпілим після відшкодування нею майнової шкоди.

Потерпілий ОСОБА_6 у своїй заяві зазначив, що матеріальна шкода добровільно була відшкодована ОСОБА_5 , претензій не має.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів вбачається, що 20 вересня 2016 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, завдана матеріальна шкода ОСОБА_6 була нею відшкодована у повному обсязі, тому матеріальні та моральні претензії від потерпілої відсутні. Ними було узгоджене покарання для підозрюваної ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу у сумі 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній. Угода була підписана ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладання угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про те, що при укладенні даної угоди від 20 вересня 2016 року були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду про примирення від 20 вересня 2016 року, беззастережно підтвердила визнання нею винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, її ініціативу, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про примирення від 20 вересня 2016 року за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468, 469, 471 КПК України, положенням частини 2 статті 190 КК України, щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у вигляді штрафу, сума якого передбачена санкцією частини 2 статті 190 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опиту ОСОБА_5 та потерпілої, суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченій роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, а саме право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Також усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладання угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження судом угоди про примирення.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність примирення потерпілого ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , яка скоїла злочин, передбачений частиною 2 статті 190 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 частини 3 ст.314, частиною 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 20 вересня 2016 року, укладену між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 про примирення між ними у рамках кримінального провадження № 0002662 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченою виключно з підстав:призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладання угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою стаття 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1