У Х В А Л А

Справа № 179/276/16-к

№ 1-кп/183/469/16

31 березня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000671 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
До суду від прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000671 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту, з викликом свідків та потерпілих. Також зазначив, що у зв`язку із тим, що захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відмовились від отримання обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії цивільного позову, вказані документи були направлені їм поштою. Вважав, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_9 погодились з думкою прокурора.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожен окремо, заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, обґрунтовуючи це тим, що прокурором перед направленням обвинувального акту до суду не було виконано вимоги ст.ст. 290, 293 КПК України, а саме їм не розкриті матеріали досудового розслідування та одночасно з направленням обвинувального акту до суду їм не було вручено під розписку копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Захисник ОСОБА_11 повідомив, що ним до дати направлення прокурором обвинувального акту до суду було подано до слідчого судді в цьому кримінальному провадженні клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_13 , а також судово-психологічної експертизи обвинуваченого ОСОБА_12 , у зв`язку із тим, що слідчим було відмовлено в задоволенні таких клопотань. Вказане клопотання на даний час перебуває на розгляді слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Захисник ОСОБА_10 також повідомив, що ним було подано скаргу до слідчого судді щодо незаконних дій слідчого та прокурора, яка на цей час ще не розглянута. Через це вважали неможливим призначення кримінального провадження до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_12 погодився з думкою своїх захисників.

Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.

Статтею 293 КПК України безальтернативно визначений обов`язок прокурора під розписку, тобто особисто, надати захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Разом з тим, до обвинувального акту, переданого до суду, долучено лише розписку обвинуваченого про вручення йому копії обвинувального акту, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування. Розписок захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про вручення їм вказаних документів надані до суду матеріали не містять. Також, з пояснень захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні суд вбачає, що прокурором взагалі їм не повідомлялось про можливість отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до або одночасно з направленням обвинувального акту до суду. Доводи прокурора про те, що захисники відмовились від отримання цих документів, не приймаються судом до уваги, оскільки прокурор не надав суду належних доказів вказаних обставин (відповідний акт, письмова відмова захисника від отримання документів тощо). Направлення цих документів захисникам поштою, про що зазначає прокурор, не відповідає вимогам ст. 293 КПК України. Тому суд вважає, що стороною обвинувачення було порушено вимоги ст. 293 КПК України.

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Так, належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

Таким чином, не надання прокурором захисникам копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на думку суду, перешкоджає останнім під час судового провадження надати обвинуваченому кваліфіковану правову допомогу у повному обсязі, що призводить до порушення права обвинуваченого на ефективний захист.

Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування (п. 62, 63 розділу І) суд вбачає, що 22.03.2016 року стороною обвинувачення було надано доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_12 в присутності захисника ОСОБА_14 , а 23.03.2016 року за участю захисника ОСОБА_11 . Захиснику ОСОБА_10 матеріали досудового розслідування не відкривались. Захисник ОСОБА_14 була призначена для участі в цій окремій процесуальній дії (п.39,40 розділу ІІ).

Відповідно до ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст. 49 КПК, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

Отже, у разі наявності у підозрюваного обраного ним захисника (захисників) залучення слідчим, прокурором чи судом іншого захисника для проведення окремої процесуальної дії можливе лише якщо є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника і завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні цієї процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника.

Так, в рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року у справі «Гриненко проти України» цей суд констатував порушення п. 1 та підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції в зв`язку з тим, що заявнику не було забезпечено право на захист за таких фактичних обставин: «незважаючи на те, що заявнику було призначено двох захисників, його було неодноразово допитано виключно в присутності захисника, якого йому було призначено слідчими органами. При цьому не було жодних підтверджень того, що захисник, якого запросив батько заявника, був належним чином повідомлений про такі слідчі дії». Отже, просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (п. 65 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»).

З огляду на те, що відкриття матеріалів досудового розслідування не відноситься до невідкладних процесуальних дій, залучення слідчим іншого захисника з цією метою замість обраного підозрюваним захисника ОСОБА_10 , суд вважає в даному випадку не виправданим.

Тому, на переконання суду, стороною обвинувачення було порушено також і вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, що також свідчить про порушення права обвинуваченого на захист, у тому числі, і права на вільний вибір захисника.

Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.

Суд вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення передбачених КПК України вимог. Вказане підтверджується висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 року, а саме невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статті 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.

З огляду на зазначене, суд дійшов до переконання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000671 відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 31.03.2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2